Постанова                                      
Іменем України                                 
 
17 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 761/19041/20
провадження № 61-12007св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Експерементально-механічний завод»,
відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лавренюк Світлана Миколаївна,
треті особи, які не заявляють самостійний вимог щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство «Український професійний банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестхохіллс Веста», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод» на постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Неморовської О. В., Махлай Л. Д., Ящук Т. І.,

 
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2020 року публічне акціонерне товариство «Експерементально-механічний завод» (далі - ПАТ Експерементально-механічний завод», ПАТ «ЕМЗ») звернулось до суду із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» (далі - ПАТ «Український професійний банк»), товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестхохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестхохіллс Веста»), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, товариство з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» (далі - ТОВ «Гансо Компані»), про визнання протиправним вчинення нотаріальної дії, скасування нотаріальної дії.
Позовна заява мотивована тим, що 25 грудня 2007 року між ПАТ «Український професійний банк» та ПАТ «Експериментально-механічний завод» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949.
25 червня 2020 року ПАТ «Експериментально-механічний завод» стало відомо, що приватним нотаріусом Київського нотаріального округу  Лавренюк С. М. було вчинено нотаріальну дію, а саме: 08 травня 2020 року видано дублікат вищевказаного іпотечного договору, що прямо не відповідає чинному законодавству України.
Зазначало, що згідно з рішенням від 17 листопада 2017 року Господарського суду м. Києва по справі № 910/14751/17 встановлено, що 30 квітня 2015 року між ПАТ «Український професійний банк» та ПАТ «Апекс-банк» був укладений договір застави майнових прав № 30042015/97/2.
Листом від 26 травня 2015 року № 01-10/1452 ПАТ «Український професійний банк» повідомило ПАТ «ЕМЗ», що він, як первісний кредитор, відступив новому кредиторові право вимоги за договором про надання кредиту             № 888 від 03 грудня 2007 року та договором про надання кредиту № 967 від 25 грудня 2007 року. Факт переходу усіх майнових прав від первісного кредитора до нового кредитора за кредитним договором 1 та кредитним договором 2 також підтверджується актами приймання-передавання                    від 26 травня 2015 року та від 27 травня 2015 року, відповідно до яких на виконання договору застави ПАТ «Український професійний банк» передає, а ПАТ «Апекс-банк» приймає документи згідно з переліком.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 15 листопада 2017 року у справі № 910/14751/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22 лютого 2018 року та постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року, за позовом ПАТ «Український професійний банк» до ПАТ «Апекс-банк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину - договору застави майнових прав від 30 квітня 2015 року № 30042015/97/2, шляхом визнання наявності у ПАТ «Український професійний банк» права майнової вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями «ІТ ІНВЕСТ» (далі - ТОВ ПІІ «ІТ ІНВЕСТ») за договором про надання кредиту № 888 від 03 грудня 2007 року, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та іпотечним договором, посвідченим 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього; та зобов`язано ПАТ «Апекс-банк» повернути ПАТ «Український професійний банк» документи, отримані згідно акту приймання-передачі від 26 травня 2015 року.
Вважало, що таким судовим рішенням підтверджено наявність оригіналу іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим  № 949, у ПАТ «Апекс-банк», а тому оригінал іпотечного договору не було втрачено чи зіпсовано, тому були відсутні підстави для видачі його дублікату.
Крім того, вказало, що іпотека була припинена, про що свідчить відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно даних якого станом на 27 травня 2020 року власником майна, що було передано в іпотеку згідно іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949, з 17 травня 2018 року є ТОВ «Гансо Компані».
В подальшому, ПАТ «Експериментально-механічний завод» змінило предмет позову й остаточно просило суд:
визнати протиправним вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. нотаріальної дії по видачі дубліката        від 08 травня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1929, іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим          № 949;
скасувати нотаріальну дію, вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. по видачі дубліката                       від 08 травня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1929, іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим             № 949;
визнати недійсним дублікат іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949.
 
ТОВ «Гансо Компані» звернулась до суду із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «Експериментально-механічний завод», ПАТ «Український професійний банк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про скасування нотаріальної дії та визнання недійсним дубліката іпотечного договору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 17 травня 2018 року ТОВ «Гансо Компані» є власником нерухомого майна - майнового комплексу загальною площею 28 223,10 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ,                          вул. Будіндустрії, 6. Даний майновий комплекс перебував в іпотеці ТОВ «Гансо Компані» відповідно до іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949.
Вказало, що 08 травня 2020 року за реєстровим № 1929 ПН КМНО         Лавренюк С. М. в порушення чинного законодавства України видала дублікат іпотечного договору, посвідченого нею 25 грудня 2007 року, оскільки оригінал іпотечного договору не було втрачено, що підтверджено рішенням від 17 листопада 2017 року Господарського суду м. Києва по справі                       № 910/14751/17, яким встановлено, що 30 квітня 2015 року між ПАТ «Український професійний банк» та ПАТ «Апекс-банк» був укладений договір застави майнових прав № 30042015/97/2. Листом від 26 травня 2015 року           № 01-10/1452 ПАТ «Український професійний банк» повідомило ПАТ «ЕМЗ», що він, як первісний кредитор, відступив новому кредиторові право вимоги за договором про надання кредиту № 888 від 03 грудня 2007 року та договором про надання кредиту № 967 від 25 грудня 2007 року. Факт переходу усіх майнових прав від первісного кредитора до нового кредитора за кредитним договором 1 та кредитним договором 2 також підтверджується актами приймання-передачі від 26 травня 2015 року та від 27 травня         2015 року, відповідно до яких на виконання договору застави ПАТ «Український професійний банк» передає, а ПАТ «Апекс-банк» приймає документи згідно з переліком.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 15 листопада 2017 року у справі № 910/14751/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 22 лютого 2018 року та постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року, за позовом ПАТ «Український професійний банк» до ПАТ «Апекс-банк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину - договору застави майнових прав від 30 квітня 2015 року № 30042015/97/2 шляхом визнання наявності у ПАТ «Український професійний банк» права майнової вимоги до ТОВ ПІІ «ІТ ІНВЕСТ» за договором про надання кредиту  № 888 від 03 грудня 2007 року, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та іпотечним договором, посвідченим 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, та зобов`язано ПАТ «Апекс-банк» повернути ПАТ «Український професійний банк» документи, отримані згідно акту приймання-передачі від 26 травня 2015 року.
Крім того, зазначало, що на момент набуття ТОВ «Гансо Компані» права власності на майновий комплекс загальною площею 28 223,10 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6 , іпотека за іпотечним договором, посвідченим 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим             № 949, була припинена, а майновий комплекс був вільний від будь-яких обтяжень.
Таким чином, вважало, що права ТОВ «Гансо Компані» є порушеними та підлягають захисту, оскільки через незаконні дії ПН КМНО Лавренюк С.М. товариство було позбавлено його майна.
Враховуючи наведене просило суд:
скасувати нотаріальну дію, вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М., щодо видачі дублікату               від 08 травня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1929, іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим            № 949;
визнати недійсним дублікат від 08 травня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1929 іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу         Лавренюк С. М. за реєстровим № 949.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року позовні вимоги ПАТ «Експериментально-механічний завод» задоволено частково.
Визнано протиправним вчинення приватними нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. нотаріальної дії по видачі дублікату від 08 травня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1929 іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим               № 949.
Скасовано нотаріальну дію, вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. по видачі дубліката                       від 08 травня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1929 іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим          № 949.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Позов ТОВ «Гансо Компані» задоволено частково.
Скасовано нотаріальну дію, вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. щодо видачі дублікату                     від 08 травня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі № 1929 іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим          № 949.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Судове рішення місцевого суду мотивовано тим, що вимога ПАТ «Український професійний банк» видати йому дублікат іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949, вчинена всупереч вимогам статті 53 Закону України «Про нотаріат», глави 22 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є протиправною і такою, що суперечить чинному законодавству України, а дії відповідача щодо вчинення такої нотаріальної дії - неправомірними.
Місцевим судом також зазначено, що вимоги позивачів про визнання недійсним дублікату іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949, задоволенню не підлягають, оскільки вказаний дублікат має силу оригіналу договору, отже визнання недійсним вказаного дублікату призводить до визнання недійсним самого іпотечного договору.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Інвестохіллс Веста» задоволено частково.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року скасовано.
Провадження у справі № 761/19041/20 закрито.
Роз`яснено ПАТ «Експериментально-механічний завод», що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції господарського суду та про наявність у нього права протягом 10 днів з дня отримання ним вказаної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
 
Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У грудні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ Експерементально-механічний завод».
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 10 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 травня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ПАТ Експерементально-механічний завод», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та направити справу до апеляційного суду.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга мотивована тим, що позов пред`явлено юридичними особами до відповідача, яким є приватний нотаріус, з вимогами скасувати реєстраційну дію щодо видачі дубліката іпотечного договору.
При цьому відповідно до статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема, посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Натомість статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів, якої стосуються такі дії. 
Таким чином, заявник вказує, що нотаріус не є юридичною особою чи суб`єктом підприємницької діяльності, а є уповноваженою державою фізичною особою.
Зазначає, що при віднесенні спору до юрисдикції господарських судів істотним є наявність спору у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, тобто наявність певного суб`єктного складу сторін спору. Разом із тим, виконання вимог кредитних договорів та інших зобов`язань у відносинах, що склалися між всіма учасниками процесу не може мати наслідком віднесення цього спору до юрисдикції господарських судів.
 
Відзиву на касаційну скаргу не подано
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
25 грудня 2007 року між ПАТ «Український професійний банк» та ПАТ «Експерементально-механічний завод» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949, за умовами якого в іпотеку було передано майновий комплекс загальною площею 28 223,10 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6 .
 
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 210442158 від 27 травня 2020 року власником майнового комплексу загальною площею 28 223,10 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6 , з 17 травня 2018 року зареєстровано ТОВ «Гансо Компані».
 
З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2015 року між ПАТ «Український професійний банк» (заставодавець) та ПАТ «Апекс-Банк» (заставодержатель) був укладений договір застави майнових прав                       № 30042015/97/Z.
 
В ході розгляду справи встановлено та не заперечувалось учасниками процесу, що рішенням Господарського суду міста Києва 15 листопада          2017 року у справі № 910/14751/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22 лютого 2018 року та постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року, за позовом ПАТ «Український професійний банк» до ПАТ «Апекс-банк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину - договору застави майнових прав                 від 30 квітня 2015 року № 30042015/97/2 шляхом визнання наявності у ПАТ «Український професійний банк» права майнової вимоги до ТОВ ПІІ «ІТ ІНВЕСТ» за договором про надання кредиту № 888 від 03 грудня 2007 року, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та іпотечним договором, посвідченим 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього; та зобов`язано ПАТ «Апекс-банк» повернути ПАТ «Український професійний банк» документи, отримані згідно акту приймання-передачі від 26 травня 2015 року, зокрема, іпотечний договір, посвідчений         25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949.
 
27 квітня 2020 року між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «ФК «Інвестохілс Веста» укладено договір № 81 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, зокрема, за укладеним з ПАТ «Експериментально-механічний завод» договором про надання кредиту            № 967 від 25 грудня 2007 року з усіма додатковими угодами, що був посвідчений ПН КМНО Мурською Н. В. за реєстровим № 618.
 
Також, 27 квітня 2020 року між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «ФК «Інвестохілс Веста» укладеного договір № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, зокрема, за укладеним з ПАТ «Експериментально-механічний завод» іпотечним договором від 25 грудня 2007 року з усіма додатковими угодами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949, що був посвідчений ПН КМНО Мурською Н. В. за реєстровим № 619.
 
07 травня 2020 року представник ПАТ «Український професійний банк» Науменко А. В. звернувся до ПН КМНО Лавренюк С. М. із заявою про видачу дублікатів, в тому числі іпотечного договору, посвідченого 25 грудня             2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949, у зв`язку із втратою оригіналів.
 
За заявою представника ПАТ «Український професійний банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М.              08 травня 2020 року було видано дублікат іпотечного договору, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949.
 
15 жовтня 2020 року ПН КМНО Юдіним М. А. на підставі дублікату                           від 08 травня 2020 року прийняті рішення про реєстрацію права власності на майновий комплекс загальною площею 28 223,10 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6 за ТОВ «ФК «Інвестохілс Веста».
 
Наказом Міністерства юстиції України № 3745/5 від 27 жовтня 2020 року задоволено скаргу ТОВ «Гансо Компані» та скасовано рішення від 15 жовтня 2020 року № 5459912, 54599147, 54599162, прийняті ПН КМНО Юдіним М. А.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
 
Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
 
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду господарських і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального      критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити з прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня       2021 року у справі № 591/5242/18 (провадження № 14-168цс20)).
 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.
 
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.
 
За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
 
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
 
Відповідно до частини 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
 
За змістом частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
 
За положеннями статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.
 
Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 492/1519/15-ц у постанові від 15 січня 2020 року дійшла до висновку, що критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
 
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку, правомірно врахував, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою ПАТ «Експериментально-механічний завод» та ТОВ «Гансо Компані» з діями приватного нотаріуса щодо видачі дублікату іпотечного договору, укладеного між ВАТ «Експериментально-механічний завод» та ВАТ «Український професійний банк».
 
Отже, заявлені позовні вимоги є похідними при вирішення судом питання щодо припинення іпотеки, а предметом розгляду у вказаній справі є не стільки дії та рішення нотаріуса, як припинення умов цивільно-правової угоди, що свідчить про виникнення спору із договірних правовідносин між юридичними особами.
 
Доводи касаційної скарги про те, що нотаріус не є юридичною особою, а отже вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відхиляються колегією суддів, оскільки вказаний спір пов`язаний з договірними відносинами, що виникли між юридичними особами, що дає підстави для висновку про наявність розгляду вказаної справи в порядку господарському судочинства. 
 
Таким чином, колегія судді дійшла висновку про те, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі, оскільки вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення судів апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод»залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2022 рокузалишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович