П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  676/4828/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Швець О.Д.   
Суддя-доповідач -  Моніч Б.С.   
10 травня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Залімського І. Г.  Кузьмишина В.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.09.2022 р. позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Вважає, що постановою серії ЕАР № 5890394 безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки автомобіль Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 на підставі договору лізингу № 16 із ТОВ "ТР Лізинг" перебуває у користування ТОВ "Суффле Агро Україна". Позивач працює на посаді менеджера по закупівлі в ТОВ "Суффле Агро Україна". У своїй діяльності користується закріпленими за ним зазначеним легковим автомобілем. Вказаний автомобіль використовується в службових цілях для поїздок менеджера по регіонам для закупівлі і не використовується для перевезення пасажирів чи вантажів. Вказані обставини підтверджуються листом ТОВ "Суффле Агро Україна" від 01.07.2022 р., який був пред`явлений працівникам поліції. Таким чином притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП є безпідставним. Оскільки вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення не підтверджена належними доказами згідно ст. 251 КУпАП, вважає постанову серії ЕАР № 5890394 протиправною. Просить скасувати постанову серія ЕАР № 5890394 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.09.2022 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., провадження у справі закрити.
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що автомобіль використовується позивачем в службових цілях для поїздок менеджера по регіонам для закупівлі і не використовується для перевезення пасажирів чи вантажів.
          Позивач вказав, що ним не було вчинено порушень Правил дорожнього руху, а тому оскаржувана постанова винесена відповідачем неправомірно, крім того, доказів вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.3 ст. 121 відповідачем не надано. 

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову серії ЕАР № 5890394 від 14.09.2022 р. винесену інспектором Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядовий поліції Нестеренко Віталієм Анатолійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, провадження у справі закрито.
Стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Зі змісту оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5890394 від 14.09.2022 р.,14 вересня 2022 року на ділянці дороги Н-03, 450 км. в с. Атаки, встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , керував транспортним засобом, що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3.6 ПДР (Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
          Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
          Не погоджуючись з оскаржуваною постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо встановити факт порушення позивачем правил дорожнього руху.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
          Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
          Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
          Відповідачем були дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи, роз`яснено позивачу права, повідомлено про вчинене ним порушення, заслухано його пояснення та надано ним оцінку. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи відповідачем вчинено не було. Штраф накладено за ч.3 ст. 121 КУпАП в межах санкції за правопорушення. Відтак відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови.
          Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
          Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
          Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
          Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
          Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".
          Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 ( надалі – Закон № 3353-XII), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).
          Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.
          Відповідно до ч.3 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
          Згідно з пунктом 31.3 б Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
          Статтею 29 Закону № 3353-XII встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Відповідно до ст. 33 Закону № 3353-XII технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
          Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями ст. 35 Закону № 3353-XII. Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
          Буквальний аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.
Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля.
Як встановленого з наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки SKODA OCTAVIA, р.н. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, є легковим загальним седаном - В.
          Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань визначено вид діяльності ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" як: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Інші: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 Післяурожайна діяльність; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням; 82.19 Фотокопіювання, підготування документів та інша спеціалізована допоміжна офісна діяльність; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 52.10 Складське господарство; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устатковання; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів, оптова торгівля фармацевтичними товарами, неспеціалізована оптова торгівля, роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.
          Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
          Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
          Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
          Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
          Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
          Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          Відповідач, стверджуючи про належність автомобіля SKODA OCTAVIA, р.н. НОМЕР_1 , що належить ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" до категорії транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, повинен довести це належними і допустимими доказами. Вказана стадія розгляду справи про адміністративне правопорушення повинна передувати стадії винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
          На переконання судової колегії, етап зібрання доказів в підтвердження наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем проігноровано як в ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи судом першої інстанції, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів того, що автомобіль, яким керував позивач, фактично здійснював перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.
          Доводи відповідача, про те, що оскільки юридична особа, яка є власником даного транспортного засобу, створена з метою отримання прибутку, тому і майно, яким така особа володіє, також спрямоване на отримання прибутку, є вірними, однак вони не є визначальними у даних правовідносинах.
          При цьому, Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 (далі - Порядок № 137).
          У відповідності до п. 1 Порядку № 137 порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
          За приписами п. 3 Порядку № 137 періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.
          За вимогою власника обов`язковий технічний контроль транспортного засобу, який зареєстрований в установленому порядку, але не підлягає обов`язковому технічному контролю, проводять за процедурою, визначеною цим Порядком.
          Таким чином, обов`язковий технічний контроль кожні два роки проходять транспортні засоби, зокрема легкові автомобілі, що використовуються ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ ПАСАЖИРІВ або вантажів з метою отримання прибутку, якщо строк їх експлуатації перевищує два роки.
На підставі наведених вище положень колегія суддів дійшла висновку, що умови, за яких проведення обов`язкового технічного огляду транспортних засобів є обов`язковим, як і періодичність такого огляду, стосуються не тільки категорій транспортних засобів, але і строку їх експлуатації та мети використання (перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку).
          Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля.
          В розумінні пп.15 п.2 Порядку №137 транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку – транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами-підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
          Разом з тим, зазначене визначення не відповідає такому, що використовується у Законі № 3353-XII, як акті вищої юридичної сили.
          За змістом норм згаданого закону обов`язково має враховуватися й те, що МЕТА ВИКОРИСТАННЯ АВТОМОБІЛЯ МАЄ ПЕРЕДБАЧАТИ ОТРИМАННЯ ПРИБУТКУ САМЕ ВНАСЛІДОК ПЕРЕВЕЗЕННЯ ПАСАЖИРІВ.
          Різні нормативні акти по різному тлумачать поняття пасажир, та перевезення пасажирів.
          Однак для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18.02.1997 року (з відповідними змінами).
          Наведене випливає із системного аналізу норм закону № 3353-XII, з яких слідує, що технічний контроль здійснюється щодо транспортних засобів, які здійснюють пасажироперевезення та отримують прибуток з такої діяльності.
          За змістом п.1 цих Правил вони визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.
За змістом п.7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: 
- транспортними засобами спеціального призначення; 
- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; 
- СЛУЖБОВИМИ ЛЕГКОВИМИ АВТОМОБІЛЯМИ; 
- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.
          Колегія суддів зазначає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відповідно до якого транспортний засіб SKODA OCTAVIA, р.н. НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Суффле Агро Україна" не є належним доказом того, що даний автомобіль використовується в господарській діяльності, з метою отримання прибутку ШЛЯХОМ ПЕРЕВЕЗЕННЯ ПАСАЖИРІВ.
          Навпаки матеріалами справи та поясненнями підтверджено, що по суті автомобіль, яким керував позивач, Є СЛУЖБОВИМ АВТОМОБІЛЕМ, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.
          За таких обставин автомобіль позивача не є об`єктом обов`язкового технічного контролю.
          Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б засвідчили обґрунтованість висновків про наявність підстав для винесення постанови від 14.09.2022 року серії ЕАР № 5890394.
          Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про достатність підстав для задоволення адміністративного позову щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14.09.2022 року серії ЕАР № 5890394, якою його визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121 КУпАП України.
          На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП України, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Оцінюючи доводи апелянта про те, що позивачем було заявлено позов до неналежного відповідача - Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, яке не є юридичною особою, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
При цьому пунктом 7 частини 1 вказаної статті передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Таким чином, відповідачем може бути, зокрема, орган державної влади без статусу юридичної особи.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органом Національної поліції у даній справі є Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, від імені якого, зокрема, інспектор рядовий поліції Нестеренко В.А. 1 бат. 3 рота уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.
З огляду на викладене, Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, як відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, є належним відповідачем у даній справі.
Отже, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
          Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          З огляду на наведене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Кузьмишин В.М.