ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/19574/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Щербака А.А., Баранник Н.П.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі удового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року (суддя 1-ї інстанції Кучма К.С.) в адміністративній справі №160/19574/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
08.12.2022р. позивачка звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про опис майна у податкову заставу від 05.07.2022 року №356-1305-0429; зобов`язання Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести до автоматизованої інформаційної системи “Податковий блок” відомості щодо списання з неї податкового боргу у сумі 14 971,21 грн. (14 934 грн. недоїмка та 37,21 грн. пеня). 
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про незгоду з рішенням посадової особи Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 05.07.2022 року здійснено опис майна позивача у податкову заставу №356-1305-0429 на підставі ст.89 ПК України, оскільки було досягнуто податковий компроміс та виконано всі передбачені умови, а тому відповідач не мав права здійснювати заходи щодо стягнення податкового боргу з позивача у вигляді рішення про опис майна у податкову заставу та складання акту опису майна, в тому числі, обліковувати податковий борг за податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2015 року №0013001742. Крім того зазначено, що сплив строк давності встановлений ст.102 ПК України, а отже податковий борг у сумі 14 971,21 грн. (14 934 грн. недоїмка та 37,21 грн. пеня) є безнадійним, в силу положень законодавства. 
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про опис майна у податкову заставу №356-1305-0429 від 05.07.2022 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Відповідачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, та доводам відповідача про те, що Дніпропетровською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було прийнято рішення від 19.02.2015 р. №3 щодо непогодження податкового компромісу. Тому, у зв`язку з наявністю у платника податків податкового боргу, на підставі даних ІКС, податковим органом сформовано та направлено ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу від 27.02.2015 р. №356-04, а отже відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про опис майна у податкову заставу від 05.07.2022 року №356-1305-0429.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 22.08.2002 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець за видом діяльності – код КВЕД: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (основний); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту. 
27.04.2021р. було припинено державну реєстрацію підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, підстава - власне рішення, номер запису: 2002060060009001303.
Дніпропетровською міжрайонною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області ДПС в період з 27.06.2012 року по 11.07.2012 року та з 12.07.2012 року по 18.07.2012 року проведено документальну планову невиїзну перевірку щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01.04.2009 року по 31.12.2011 року, за результатами якої складено акт від 25.07.2012 року №283/172/2989613560.
Дніпропетровською МДПІ Дніпропетровської області ДПС 27.12.2012 року винесено податкове повідомлення-рішення №0000421742, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 20 500 грн., в т.ч. за основним платежем – 15 720 грн. та 4 780 грн. штрафні (фінансові) санкції.
Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2012 року №0000421742, в частині застосування штрафної (фінансової) санкції на суму 4 780 грн., ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду. 
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2013 року у справі №804/4497/13-а, яку ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014 р. залишено без змін, адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби задоволено. Визнано протиправним та частково скасовано податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби від 27.12.2012 року №0000421742 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції у сумі 4 780 грн.  
05.02.2015 р. Дніпровською ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №0013001742 на суму основного платежу 15 720 грн.
Податкове повідомлення-рішення від 27.12.2012 року №0013001742 ФОП ОСОБА_1 знову оскаржила в судовому порядку.
Листом від 05.02.2015 року №2168/10/04-17-17-03-19 Дніпропетровської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області “Щодо податкового компромісу” ФОП ОСОБА_1 запропоновано прибути до інспекції для здійснення звірки і визначення сум ПДВ та податку на прибуток, щодо яких може бути використано право застосування податкового компромісу.
ФОП ОСОБА_1 08.04.2015 року звернулася із заявою до податкового органу з повідомленням про намір досягти податковий компромісу. Квитанцією №0.0.371123215.1 від 09.04.2015 року нею було сплачено 5% від суми узгодженого грошового зобов`язання, що склало 786 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2015 року у справі №804/4791/15 провадження у справі за позовом Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Дніпропетровської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.02.2015 р. №0013001742 закрито, оскільки від позивача надійшло клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі з підстав досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов`язань відповідно до підрозділу 9-2 розділу 20 ПК України.
05.07.2022р. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про опис майна позивача у податкову заставу №356-1305-0429, у зв`язку з наявним у позивача податковим боргом на загальну суму 14971,21 грн.
На підставі рішення проведено опис майна позивача, про що складено акт №2989613560/1/13-05-429 від 05.07.2022 року.
Згідно із витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №79257345 від 06.07.2022 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 06.07.2022 року зареєстровано податкову заставу щодо майна ОСОБА_1 відповідно до акту опису майна №2989613560/1/13-05-429 від 05.07.2022 року, з терміном дії      06.07.2027р.
Позивачка не погодившись з рішенням податкового органу про опис майна позивача у податкову заставу, звернулась до суду із зазначеним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов частково, дійшов висновку, що відповідачем не доведено  правомірність прийняття спірного рішення, проте щодо вимоги позову про зобов`язання податковий орган внести до автоматизованої інформаційної системи “Податковий блок” відомості щодо списання з неї податкового боргу судом відмовлено, оскільки сума боргу стосується фізичної особи-підприємця.
Оскільки позивачем судове рішення не оскаржене, а відповідач оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядає судове рішення відповідно до ст. 308 КАС України, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо скасування оскарженого рішення з наступних підстав.
Так спірним є питання правомірності рішення про опис майна у податкову заставу, враховуючи часткове задоволення позову судом першої інстанції.
Відповідно до пп.14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України,  податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Глава 9 ПК України регламентує погашення податкового боргу платників податків.
Відповідно до пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Абзац третій п. 89.3 ст. 83 ПК України передбачає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Отже, передумовою прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.
Як свідчать встановлені обставини справи, 05.02.2015р. Дніпровською ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №0013001742 на суму основного платежу 15 720 грн. (а.с. 24)
Листом від 05.02.2015 року №2168/10/04-17-17-03-19 Дніпропетровської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області “Щодо податкового компромісу” ФОП ОСОБА_1 запропоновано прибути до інспекції для здійснення звірки і визначення сум ПДВ та податку на прибуток, щодо яких може бути використано право застосування податкового компромісу.
ФОП ОСОБА_1 08.04.2015 року звернулася із заявою до податкового органу з повідомленням про намір досягти податковий компромісу. Квитанцією №0.0.371123215.1 від 09.04.2015 року нею було сплачено 5% від суми узгодженого грошового зобов`язання, що склало 786 грн. (а.с. 23, 25-28)
Таким чином, позивач вважала, що з дати подання вказаної заяви, було досягнуто податкового компромісу.
Відповідач заперечуючи таку обставину у відзиві на позов та в апеляційній скарзі посилається на рішення №3 від 19.02.2015р. щодо непогодження податкового компромісу. Проте копії такого рішення суду не подано, а отже наявність такого не доведено.
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо неможливості застосування податкового компромісу до визначеної суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2015р. №0013001742, оскільки з цього питання дії, бездіяльність або рішення не є предметом позову.
Суд апеляційної інстанції враховує, що податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
Оскільки відповідачем не подано суду інтегрованої картки платника податків щодо наявності суми боргу у позивача, на підтвердження наявності податкового боргу,  не сплаченого платником податків у встановлені законом строки, та враховуючи приписи ст. 102 ПК України, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується  з висновкамии суду першої інстанції, що оскаржене рішення податкового органу підлягає скасуванню.
Проте, вирішення питання щодо коригування особової картки платника податків – позивача, на переконання суду апеляційної інстанції, можливе після з`ясування та встановлення обставин щодо статусу суми податкового зобов`язання визначеного податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2015р. №0013001742  . 
Щодо доводів суду першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 як фізичної особи відсутній податковий борг, визначене зобов`язання не стосується саме позивача, а стосуються фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦКУ фізична особа    – підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
У випадку припинення діяльності фізичної особи – підприємця, зобов`язання цього суб`єкта господарювання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за ним як за фізичною особою, яка відповідає за їх належне виконання всім своїм майном, на яке може бути звернено стягнення.
Проте висновки суду першої інстанції про те, що сума боргу стосується фізичної особи-підприємця, не призвели до невірного вирішення справа та не є вирішальними.
Враховуючи зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду щодо задоволених позовних вимог.
Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року в адміністративній справі №160/19574/22– залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник