Ухвала                                      
26 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 206/2971/22
провадження № 61-5826ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 
2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Тульчинська державна нотаріальна контора, Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний кооператив №259», про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Тульчинська державна нотаріальна контора, Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний кооператив № 259» (далі - ОК «ЖБК 
№ 259»), про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування.
 
Разом із позовною заявою було подане клопотання про забезпечення позову, в якому ОСОБА_1 просив забезпечити позовні вимоги шляхом заборони відчуження та накладення арешту на квартиру 
АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 27078487 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
 
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову було відмовлено.
 
Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про стягнення судових витрат задоволено.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 600,00 грн.
 
24 квітня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська 
від 29 вересня 2022 року, постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 08 лютого 2023 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Щодо касаційної скарги на ухвалу Самарського районного суду 
м. Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року про відмову у забезпеченні позову
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови 
в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови 
у забезпеченні позову.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року 
у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зроблено правовий висновок про те, що неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено 
у задоволенні відповідної заяви. Обмеження права на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою відмовлено у забезпеченні позову за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову чи залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову 
у забезпеченні позову, не шкодить суті права особи, зацікавленої 
у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи викладене, касаційна скарга не може бути прийнята 
до провадження, оскільки оскаржувані судові рішення щодо відмови 
у забезпеченні позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України), 
не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
Щодо касаційної скарги на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року  заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суд апеляційної інстанції розглянув питання про ухвалення додаткової постанови за відсутності заявника, належним чином не повідомленого про час та місце розгляду справи.
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду 
м. Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Тульчинська державна нотаріальна контора, Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний кооператив №259», про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, відмовити.
Відкрити касаційне провадження у справіза позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Тульчинська державна нотаріальна контора, Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний кооператив №259», про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_1  на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 22 березня 2023 року.
Витребувати з Самарського районного суду м. Дніпропетровська вищевказану цивільну справу (№ 206/2971/22).
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який 
за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, 
у строк який не може перевищувати чотирнадцять днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих 
до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Г. В. Коломієць
       Б. І. Гулько
       Д. Д. Луспеник