Справа № 303/8696/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        10 квітня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кожух О.А. Кондор Р.Ю., 
з участю секретаря: Савинець В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 травня 2022 року у справі № 303/8696/20 (Головуючий: Монич В.О.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Овчиннікова Ірина Василівна про зміну часток у приватній власності, мотивуючи тим, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємиця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , на підставі рішення Мукачівського міського народного суду від 06.02.1978 року, являються співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 . 
Відповідно до рішення Мукачівського міського народного суду від 06 лютого 1978 року, частка у вищевказаному домоволодінні загальною площею 69,25 кв.м., ОСОБА_5 становила 41/100, а ОСОБА_3 – 59/100. 
У 1992 році чоловіком позивача ОСОБА_4 до вказаного домоволодіння проведено прибудову «літ.А» загальною площею 42,5 кв.м. та підвал – 37,6 кв.м.. Після проведення добудови площа будинку істотно змінилася за рахунок дій померлого ОСОБА_4 , до чого відповідач не мала жодного відношення. Однак, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом вказано предметом спадщини 41/100 частину житлового будинку площею 157,5 кв.м., у зв`язку з чим позивачем отримано у спадок фактично значно меншу частку ніж та на яку мав право спадкодавець. Враховуючи проведення спадкодавцем добудови, частки у спірному домоволодінні повинні були становити 71/100 право власності ОСОБА_1 та 29/100 право власності ОСОБА_3 .
Рішенням Мукачівського міськрайоннгого суду від 10 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Овчиннікова Ірина Василівна про визнання за ОСОБА_1 права власності на 71/100, а за ОСОБА_3 права власності на 29/100 житлового будинку (домоволодіння), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 157,5 кв.м та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом в межах спадкової справи № 18/2016 від 08.12.2016 року, виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Овчинніковою Іриною Василівною, зареєстроване в реєстрі за № 560, згідно якого встановлено, що предметом спадщини є 41/100 частина житлового будинку площею 157,5 кв.м. - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 1 816 грн. судового збору в дохід держави.
Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як матеріали справи свідчать, що після проведеної добудови площа будинку істотно збільшилася за рахунок дій померлого ОСОБА_4 (проведення добудови до його частки (виділених йому приміщень) без залучення приміщень відповідачки до чого вона не мала жодного відношення. Дані обставини свідчать, що після проведення добудови ОСОБА_4 до будинку фактично його частка у праві власності в абсолютному значенні збільшилась на 80 кв.м. (42.5+37.6 = 80). Відповідно до даних реєстру права власності за ОСОБА_3 зареєстровано на праві власності 59/100 відповідного домоволодіння (07.09.2007 року), однак із зазначенням загальної площі 112.3 кв.м. та житлової площі 63.6 кв.м.. Фактично частки у спірній власності на відполвідне домоволодіння після добудови змінилися як для позивача (як правонаступника забудовника) так і відповідача та повинні становити 71/100 право власності ОСОБА_1 та 29/100 – право власності ОСОБА_3 , адже у абсолютному значенні частка позивачки становить 77.5*0,41 + 80 = 11,77 кв.м., а частка відповідачки – 77,5*0,59 = 45.73 кв.м.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Сідун В.М., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
ОСОБА_3 на неодноразові виклики у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлялася і її неявка не перешкоджає розгляду справи у її відсутності відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власницею 41/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Овчінніковою І.В. 08.12.2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 560, спадкова справа 18/2016.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 282682637 від 03.11.2021 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 157,5 кв.м. належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (розмір частки 41/100) та загальною площею 112,30 кв.м – ОСОБА_3 (розмір частки 59/100 на підставі свідоцтва про право власності виданого Мукачівською ДНК 13.04.1977 року по реєстру за № 5066).
Із інформаційної довідки № 1151-вих від 10.09.2021 року загальна площа спірного будинку станом на 1978 рік становила – 77,50 кв.м., крім того підвал – 7,60 кв.м. У 1992 році до будинку була проведена добудова літ. А загальною площею – 42,50 кв.м., крім того підвал – 37,60 кв.м. згідно рішення МВК № 88 від 11.05.1988 року та проектної документації. Забудовник ОСОБА_6 за реєстрацією права власності після проведення реконструкції не звертався.
Відповідно до п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року.
Матеріалами справи стверджується, що добудову до спірного будинку проведено в 1992 році, тобто до набрання чинності ЦК України 2004 року.
Разом з тим, відповідно до ст.119 ЦК УРСР (в редакції чинній станом на 1992 рік) суду не надано доказів на підтвердження того, що добудова проводилася за згоди учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.
Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН А3.1-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126 в якому, зокрема роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час неприйняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;  по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.
Відповідно до роз`яснень пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК і спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. 
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
За таких обставин, суд першої інстанції із врахуванням вищезазначеного обґрунтовано вважав, що підстав для задоволення заявлених позовних вимог про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом в межах спадкової справи № 18/2016 від 08.12.2016 року відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено – 20 квітня 2023 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой