ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/523/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №2306/4489/12 Категорія: на ухвалу 	Ушакова К.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       11 квітня 2023 року         м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

  	Новікова О.М.,	
  	Сіренка Ю.В., Нерушак Л.В.,	
за участю секретаря:	Зінченко Ю.О.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), –

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду вказаною скаргою на бездіяльність державного виконавця.
В обґрунтування скарги зазначено, що на початку лютого 2022 року ОСОБА_1 дізнався про існування арешту на все майно скаржника, що накладено постановою Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 27.04.2017 в межах виконавчого провадження №39338818 з виконання виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2013 року №2/695/163/13 про стягнення з нього на користь ПАТ «Ерсте Банк» боргу в розмірі 462 904,68 грн.
Відповідно до договору відступлення права вимоги від 29.08.2016 №29/08/2016-І/ГФ ПуАТ «Фідобанк», будучи правонаступником ПАТ «Фідокомбанк» (останній у квітні 2013 було перейменовано ПАТ «Ерсте банк»), шляхом укладення 27.05.2014 договору №2 відступило право вимоги за Кредитним договором товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс». ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс», будучи власником 100% права вимоги за кредитним договором, 29.08.2016 відступило право вимоги за кредитним договором ОСОБА_2 .
З 29.08.2016 єдиним кредитором та відповідно стягувачем за вказаним кредитним договором стала ОСОБА_2 , яка 05.08.2022 нотаріально посвідченою заявою підтвердила відсутність до ОСОБА_1 будь-яких майнових та/або немайнових претензій стосовно його виконання.
Виконавче провадження №39338818 було завершено 16.05.2017 (дата винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувану), а його матеріали знищені орієнтовно у другій половині 2020 року.
Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно останнього, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, котрий відповідно до цього Закону підлягає примусовому виконанню. 
Отже, на даний час за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувана стосовно всього належного ОСОБА_1 нерухомого майна діє арешт, що є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння майном. 
10.08.2022 ОСОБА_1 , в особі свого представника, звернувся до начальника Святошинського відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Василевського А.М. із заявою про зняття арешту з усього належного йому нерухомого майна.
Зазначена заява була отримана органом державної виконавчої служби 15.08.2022. Станом на 23.11.2022 жодної відповіді на свою заяву ОСОБА_1 не отримав, згідно відомостей з ДРРПНМ арешт не знятий.
У скарзі заявник просив: 
-визнати загальновідомою обставину правонаступництва ПуАТ «Фідобанк» прав та зобов`язань ВАТ/ПАТ «Ерсте Банк»; 
-визнати протиправною бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського Андрія Миколайовича, що полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), накладеного у виконавчому провадженні № 39338818 з примусового виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.03.2013 у справі № 2306/4489/12 (провадження № 2/695/163/13); 
-зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт із майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), накладений у виконавчому провадженні № 39338818 з примусового виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.03.2013 у справі № 2306/4489/12 (провадження № 2/695/163/13).
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2023 року скаргу задоволено частково.
Визнано бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського Андрія Миколайовича, що полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), накладеного у виконавчому провадженні № 39338818 з примусового виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.03.2013 у справі № 2306/4489/12 (провадження № 2/695/163/13) неправомірною.
Зобов`язано державного виконавця або уповноважену посадову особу Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт із майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), накладений у виконавчому провадженні № 39338818 з примусового виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.03.2013 у справі № 2306/4489/12 (провадження № 2/695/163/13), а саме: номер запису про обтяження - 20416477, дата та час державної реєстрації – 16.05.2017 14:50:38, вид обтяження - арешт нерухомого майна; підстава для державної реєстрації - постанова про арешт майна боржника, серія та номер 39338818, виданий 27.04.2017 року, видавник – Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, м. Київ; підстава внесення запису – рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35199714 від 16.05.2017 14:50:46, Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, м. Київ; обтяжувач - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві; особа, майно/права якої обтяжуються – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; опис предмета обтяження - все нерухоме майно
У вимозі про визнання обставини загальновідомою відмовлено у зв`язку з тим, що така вимога не підлягає вирішенню в порядку, визначеному у ч. 2 ст. 451 ЦПК України під час розгляду скарги.
Ухвала в частині задоволених вимог скарги мотивована тим, що ОСОБА_1 погасив борг перед стягувачем у добровільному порядку за погодженням зі стягувачем. Наявність не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. 
У своїй апеляційній скарзі Святошинський відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) вважає вказану ухвалу незаконною через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність встановлених судом обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення скарги.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду про стягнення боргу, державний виконавець 27.04.2017 наклав арешт на майно боржника. 16.05.2017 виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. На адресу державного виконавця не надходили документи, які б засвідчували заміну стягувача у виконавчому провадженні, також не надходила жодна інформація про сплату боржником заборгованості в повному обсязі одному з кредиторів, зазначених в ухвалі Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Крім того, на боржника покладено обов`язок зі сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Тому, на думку апелянта, підстав для зняття арешту немає. Також повідомлено, що при виконанні виконавчого листа не було допущено бездіяльності начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського Андрія Миколайовича.
На підставі таких аргументів апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати, скаргу залишити без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу наголошується на тому, що посилання в апеляційній скарзі на необхідність заміни стягувача у виконавчому провадженні в даному випадку не є обов`язковим, оскільки процесуальне правонаступництво у зв`язку з матеріальним правонаступництвом є необхідним лише у разі існування підстав для відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене. В даному випадку новий кредитор ОСОБА_2 не заявляє вимог щодо боржника у виконавчому провадженні. Тому необхідності у відновленні виконавчого провадження немає, а отже відсутня необхідність у процесуальному правонаступництві. Судом першої інстанції надано розгорнуті аргументи з приводу виконавчого збору, з якими погоджується і боржник. Тому його представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу в силі.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.03.2013 у справі № 2306/4489/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором № 014/2061/3/20880 від 01.08.2008 в сумі 57913,76 доларів США (еквівалент 462904,68 грн. по курсу НБУ за 11.10.2012) та судовий збір в сумі 3219 грн.
На виконання зазначеного рішення суду 28.05.2013 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» боргу в розмірі 462904,68 грн.
Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції Антонова А.В. від 13.08.2013 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/695/163/13, виданого 28.05.2013 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» у розмірі 462904,68 грн.
Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федоренка А.М. від 27.04.2017 у ВП № 39338818 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 .
Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федоренка А.М. від 16.05.2017 у ВП № 39338818 вказаний вище виконавчий лист на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу.
Право вимоги у зобов`язанні ОСОБА_1 було відступлено на підставі кількох правочинів.
В матеріалах справи наявна копія договору відступлення права вимоги від 29.08.2016 №29/08/2016-1/ГФ (а.с. 10-14). Предметом договору є права вимоги кредитора до ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості в розмірі 100%, що складає в валюті кредиту 50459,77 дол. США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на 29.08.2016 становить 1 283 815,48 грн., яка виникла на підставі Первинного Договору.
Відповідно до розділу «Визначення термінів» договору відступлення права вимоги від 29.08.2016 №29/08/2016-1/ГФ первинний договір – це кредитний договір № 014/2061/3/20880 від 01.08.2008, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерсте Банк». Оригінали документів, що підтверджують дійсність виникнення права вимоги до боржника – первинний договір та засвідчена копія договору про відступлення права вимоги №2 від 27.05.2014, що укладений між Продавцем та ПАТ «Фідобанк».
Відповідно до умов договору відступлення права вимоги від 29.08.2016 №29/08/2016-1/ГФ ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» продало, а ОСОБА_2 придбала право вимоги до ОСОБА_1 у зобов`язанні, яке виникло у останнього перед ПАТ «Ерсте Банк» за кредитним договором № 014/2061/3/20880 від 01.08.2008.
У постанові Верховного Суду від 04.06.2020 №755/18025/17 (провадження №61-41996св18) встановлено, що «30 жовтня 2013 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Фідобанк» затверджено передавальний акт у відповідності до якого ПАТ «Фідобанк» було передано усе майно, права та обов`язки ПАТ «Фідокомбанк», яке в свою чергу було правонаступником прав, зобов`язань АКБ «Престиж», створеного у формі ВАТ «Ерсте Банк», а також ПАТ «Ерсте Банк», внаслідок чого ПАТ «Фідобанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АКБ «Престиж», створеного у формі ВАТ «Ерсте Банк», а також ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідокомбанк»«. 
Отже, встановлено, що ПАТ «Фідобанк» є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк».
Відповідно до нотаріально засвідченої заяви від 05.08.2022, ОСОБА_2 , ставши 29.08.2016 внаслідок придбання шляхом укладення договору відступлення права вимоги № 29/08/2016-1/ГФ з ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» (код ЄДР 38902168), як власником права вимоги згідно договору про відступлення права вимоги від 27.05.2014 №2, укладеного ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» з ПУАТ «Фідобанк», права грошової вимоги кредитора до боржника щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості в розмірі 100%, яка виникла на підставі кредитного договору від 01.08.2008 № 014/2061/3/20880 (з усіма додатками та додатковими угодами до нього), укладеного між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 (боржник, РНОКПП НОМЕР_1 ), єдиним кредитором цього боржника за вказаним кредитним правочином, цією заявою підтверджує відсутність будь-яких майнових та/або немайнових претензій до ОСОБА_1 стосовно виконання зазначеного кредитного договору.
Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.11.2022 на все нерухоме майно боржника накладено арешт на підставі постанови Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 27.04.2017 у ВП № 39338818.
З відповіді начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Василевського на адвокатський запит вбачається, що у відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження № 39338818 з виконання зазначеного вище виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. 16.05.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» від 07.06.2017 № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, у державного виконавця відсутні причини для припинення арешту майна боржника.
Представник ОСОБА_1 адвокат Балковська І.Ю. 10.08.2022 направила заяву начальнику Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з усього належного ОСОБА_1 нерухомого майна, яку згідно з рекомендованим повідомленням представник Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримав 15.08.2022.
Наразі арешт, накладений постановою державного виконавця на все нерухоме майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 39338818, не знятий.
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність органу державної виконавчої служби з приводу незняття арешту в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.
Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до органу ДВС із заявою від 10.08.2022 про зняття арешту) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».
Відповідно до частини п`ятої ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Чинна на дату винесення постанови про повернення виконавчого документу (16.05.2017) стягувачу редакція Закону України «Про виконавче провадження» (частина перша статті 40 в редакції від 17.02.2017) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у державного виконавця не виникав прямий обов`язок знімати арешт з майна боржника.
Спір у даному випадку виник у зв`язку з тим, що на заяву ОСОБА_1 від 10.08.2022 про зняття арешту у зв`язку з виконання виконавчого документу поза межами виконавчого провадження державний виконавець відмовився зняти арешт з майна боржника.
Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.
У скарзі ОСОБА_1 як на підставу для зняття арешту зазначається, що після повернення банку виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості особа, яка придбала право вимоги ОСОБА_2 , підтвердила повне виконання зобов`язань за кредитним договором та не заперечувала проти зняття арешту із майна боржника.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
01.08.2008 між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерсте Банк» було укладено кредитний договір № 014/2061/3/20880, у зв`язку з неналежним виконанням якого і був накладений арешт в межах виконавчого провадження.
Право вимоги у цьому зобов`язанні відступалось новим кредиторам.
Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст. 512 ЦК України, в силу якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 
У справі, що переглядається, наявні достовірні докази щодо підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 як боржника у зобов`язанні, яке виникло у останнього перед ПАТ «Ерсте Банк» за кредитним договором № 014/2061/3/20880 від 01.08.2008, від ПАТ «Ерсте Банк» до ПАТ «Фідобанк».
Також у справі є договір відступлення права вимоги від 29.08.2016, яким підтверджено відступлення права вимоги від ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» до ОСОБА_2 .
Водночас, колегія суддів в ланцюжку правочинів щодо відступлення права вимоги не виявила належних та достовірних доказів про перехід права вимоги від ПАТ «Фідобанк» до ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс».
Суд першої інстанції в своїй ухвалі послався на те, що за змістом договору відступлення права вимоги від 29.08.2016 №29/08/2016-І/ГФ ПуАТ «Фідобанк», будучи правонаступником ПАТ «Фідокомбанк» (останній у квітні 2013 було перейменовано ПАТ «Ерсте банк»), шляхом укладення 27.05.2014 договору №2 відступило право вимоги за Кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» (код ЄДР 38902168). ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс», будучи власником 100% права вимоги за Кредитним договором, 29.08.2016 відступило право вимоги за Кредитним договором ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Тобто суд першої інстанції зі змісту договору від 29.08.2016 (укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» та ОСОБА_2 ), у якому є посилання на правочин від 27.05.2014, на підставі якого ТОВ «ФК «Глобал Фінанс»» отримало право вимоги, зробив висновок про доведеність переходу права вимоги до ТОВ «ФК «Глобал Фінанс»» як до нового кредитора після ПАТ «Фідокомбанк».
Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки посилання в одному правочині на інший правочин не є належним доказом виникнення прав та обов`язків особи.
Договір № 2 від 27.05.2014 договору №2, за яким відступлено право вимоги за Кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» – в матеріалах справи відсутній.
Інших достовірних доказів на підтвердження відступлення права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» суду не надано.
Так як перехід права вимоги від ПАТ «Фідобанк» до ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» не є доведеним, тому не можна стверджувати, що ОСОБА_2 набула права нового кредитора після ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс».
А тому, колегія суддів вважає помилковими висновки суду та аргументи скаржника про доведеність вимог ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 набула права дійсного єдиного кредитора у зобов`язанні, з приводу примусового виконання якого накладено арешт на майно ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, апеляційний суд не приймає як підставу для зняття арешту на майно ОСОБА_1 нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_2 про відсутність у неї як єдиного кредитора будь-яких майнових та/або немайнових претензій до ОСОБА_1 стосовно виконання кредитного договору № 014/2061/3/20880 від 01.08.2008, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерсте Банк».
За таких обставин та враховуючи відсутність належних доказів про перехід права вимоги від ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , відсутність у останньої претензій до ОСОБА_1 щодо кредитного договору № 014/2061/3/20880 від 01.08.2008, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерсте Банк», не є підставою для скасування арешту на майно ОСОБА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/2061/3/20880 від 01.08.2008.
На вказане не звернув уваги суд першої інстанції, що призвело до ухвалення передчасного та помилкового рішення про задоволення скарги. 
Приймаючи до уваги, що вимога скаржника про визнання обставину загальновідомою не підлягає вирішенню в порядку ч. 2 ст. 451 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 в цілому.
Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
У зв`язку з відмовою у задоволенні скарги судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) задовольнити.
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2023 року скасувати, постановити нову ухвалу.
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 13 квітня 2022 року.

Судді