Дата документу 12.06.2023 Справа № 335/8291/22

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний № 335/8291/22                 Головуючий у 1-й інстанції: Варнавська Л.О. 
Провадження №22-ц/807/1348/23                Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
12 червня 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:  	Подліянової Г.С., Гончар М.С.,  Маловічко С.В.,   	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року, у справі за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів у вигляді державної соціальної допомоги, -  
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів у вигляді державної соціальної допомоги.

Позовна заява, мотивована тим, що ОСОБА_1 , перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як отримувач допомоги на дітей одиноким матерям, на двох дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За заявами ОСОБА_1 від 01 лютого 2018 року № 219, від 27 серпня 2018 року № 1131, від 08 лютого 2019 року № 269, від 23 серпня 2019 року № 1144, від 03 лютого 2020 року № 172, від 10 серпня 2020 року № 510/59 про призначення допомоги на дітей одиноким матерям, рішенням управління було призначено відповідну допомогу на періоди:
з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2018 в сумі 3 720 грн щомісячно (перерахунок в межах призначення з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року у сумі 3 888 грн);
з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року в сумі 3888 грн щомісячно (перерахунок в межах призначення з 01 грудня 2018 року по 31 січня 2019 року у сумі 4 054 грн);
з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 року в сумі 4054 грн щомісячно (перерахунок в межах призначення з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року у сумі 4 236 грн);
з 01 серпня 2019 року по 31 січня 2020 року в сумі 4236 грн щомісячно (перерахунок в межах призначення з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року у сумі 4 436 грн);
з 01 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року в сумі 4 436 грн щомісячно (перерахунок в межах призначення з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року у сумі 4 636 грн).

У зв`язку зі здійсненням повноважень по контролю за цільовим використанням бюджетних коштів, спрямованих на надання державної соціальної допомоги, відповідно до пункту 4 Положення про головного державного інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року № 1091 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» 09 жовтня 2020 року до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району направлено листа з метою отримання інформації щодо ОСОБА_1 

26 жовтня 2020 року Управлінням отримано копію розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 06 березня 2018 року № 105 року про надання повної цивільної дієздатності неповнолітній ОСОБА_2 ..

За результатами проведеної перевірки державним соціальним інспектором складено акт, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 приховала відомості, що вплинули на визначення розміру допомоги, внаслідок чого їй було надміру нараховано та виплачено кошти в сумі 57 923 грн. за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року на дитину ОСОБА_2 .

20 листопада 2020 року відповідачу надіслано попередження про повернення надмірно отриманих бюджетних коштів з зазначенням суми, яка підлягає поверненню. Лист отримано, кошти на рахунок управління добровільно не повернуті.

Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 328, ч. 1.ст. 1215 ЦК України позивач зазначає, що Відповідачем набуто право власності на кошти у сумі 57 923 грн. безпідставно, відтак підлягають поверненню.

На підставі викладеного, Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача надміру виплачені бюджетні кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у сумі 57 923 грн та стягнути судовий збір у розмірі 2 481 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року позов Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів у вигляді державної соціальної допомоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було проігноровано положення ст. 18-4 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п. 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 та не було враховано, що ОСОБА_1 умисно не повідомила про зміну обставин, а саме про надання повної цивільної дієздатності своїй неповнолітній дитині для отримання допомоги одиноким матерям на обох своїх дітей, що свідчить про недобросовісність відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2023 року це 268 400 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684 грн (2684 грн х 100 = 268 400 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 57 923 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд врахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якї не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини 6 статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна сторонга має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

        Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям надані позивачем добровільно та за відсутності недобросовісності зі сторони відповідача; примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на вказаного відповідача надмірного тягаря.
З таким висновком суду погоджується колегія суддів. 

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.7). 

01 лютого 2018 ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району із Заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг (далі - Заява), в якій просила призначити їй допомогу на дітей одиноким матерям. В заяві відповідачем зазначено, що вона не працює, не є приватним підприємцем. Ознайомлена з тим, що допомога призначається на шість місяців. Про всі зміни зобов`язується повідомити позивача в трьох денний строк. Вказані обставини підтверджуються відповідною Заявою (а.с.11-12).

До Заяви від 01 лютого 2018 року ОСОБА_1 додана Декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (далі - Декларація) від 01 лютого 2018 року, в якій ОСОБА_1 вказала членів її сім`ї, себе ОСОБА_1 та неповнолітніх доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13-14). 

В розділі II розділі декларації, а саме доходи членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) за період з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2018 роки ОСОБА_1 вказала, що отримує допомогу від УСЗН по Вознесенівському району, інших доходів немає.

Відповідно до Рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 07 лютого 2018 року, ОСОБА_1 була призначена та виплачувалася допомога на дітей одиноким матерям в період з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2018 року в розмірі 1 860 грн та з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2018 року в розмірі 1 860 грн, всього у розмірі 3 720 грн (а.с.15).

27 серпня 2018 ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району із Заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг (далі - Заява), в якій просила призначити їй допомогу на дітей одиноким матерям. В заяві відповідачем зазначено, що вона не працює, не є приватним підприємцем. Ознайомлена з тим, що допомога призначається на шість місяців. Про всі зміни зобов`язується повідомити позивача в трьох денний строк. Вказані обставини підтверджуються відповідною Заявою (а.с.16-17).

До Заяви від 27 серпня 2018 року ОСОБА_1 додана Декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (далі - Декларація) від 27 серпня 2018 року, в якій ОСОБА_1 вказала членів її сім`ї, себе ОСОБА_1 та неповнолітніх доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18-20). 

В розділі II розділі декларації, а саме доходи членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) за період з «01. 2002 року по 31.07.2018 роки» ОСОБА_1 вказала, що отримує допомогу від УСЗН по Вознесенівському району, інших доходів немає.

Відповідно до Рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 27 серпня 2018 року, ОСОБА_1 була призначена та виплачувалася допомога на дітей одиноким матерям в період з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року в розмірі 1 944 грн та з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року в розмірі 1 944 грн, всього у розмірі 3 888 грн (а.с.22).

Згідно з розпорядженням Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району на продовження строку виплати допомоги одиноким матерям (у урахуванням доходів), відповідачці продовжено строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям у зв`язку із встановленням карантину на період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року в сумі 3 888 грн (а.с.21).

Згідно з розпорядженням Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району на продовження строку виплати допомоги одиноким матерям (у урахуванням доходів), відповідачці продовжено строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям у зв`язку із встановленням карантину на період з 03 грудня 2018 року по 31 січня 2019 року в сумі 4 054 грн (а.с.23).

08 лютого 2019 року ОСОБА_1 подала позивачу Заяву, в якій просила призначити їй допомогу на дітей одиноким матерям (а.с.24-25).

До Заяви від 08 лютого 2019 року ОСОБА_1 додана Декларація від 08 лютого 2019 року, в якій зазначила про членів сім`ї та наявність у неї доходу. Інших доходів не має (а.с.26-27).

Відповідно до Рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 25 лютого 2019 року, ОСОБА_1 була призначена та виплачувалася допомога на дітей одиноким матерям в період з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 року в розмірі 2 027 грн та з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 року в розмірі 2 027 грн, всього у розмірі 4 054 грн (а.с.29).

Згідно з розпорядженням Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району на продовження строку виплати допомоги одиноким матерям (у урахуванням доходів), відповідачці продовжено строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям у зв`язку із встановленням карантину на період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2019 року в сумі 4 236 грн (а.с.30).

23 серпня 2019 року ОСОБА_1 подала позивачу Заяву, в якій просила призначити їй допомогу на дітей одиноким матерям (а.с.31-32).

До Заяви від 23 серпня 2019 року ОСОБА_1 додана Декларація від 23 серпня 2019 року за період з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 року, в якій зазначила про членів сім`ї та наявність у неї доходу. Інших доходів не має (а.с.32-34).

Відповідно до Рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 29 серпня 2019 року, ОСОБА_1 була призначена та виплачувалася допомога на дітей одиноким матерям в період з 01 серпня 2019 року по 31 січня 2020 року в розмірі 2 118 грн та з 01 серпня 2019 року по 31 січня 2020 року в розмірі 2 118 грн, всього у розмірі 4 236 грн (а.с.36).

Згідно з розпорядженням Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району на продовження строку виплати допомоги одиноким матерям (у урахуванням доходів), відповідачці продовжено строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям у зв`язку із встановленням карантину на період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року в сумі 4 436 грн (а.с.37).

03 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала позивачу Заяву, в якій просила призначити їй допомогу на дітей одиноким матерям (а.с.38-39).

До Заяви від 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 додана Декларація від 03 лютого 2020 року за період з 01 серпня 2019 року по 31 січня 2020 року, в якій зазначила про членів сім`ї та наявність у неї доходу. Інших доходів не має (а.с.40-41).

Відповідно до Рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 04 лютого 2020 року, ОСОБА_1 була призначена та виплачувалася допомога на дітей одиноким матерям в період з 01 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року в розмірі 2 218 грн та з 01 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року в розмірі 2 218 грн, всього у розмірі 4 436 грн (а.с.43).

10 серпня 2020 року ОСОБА_1 подала позивачу Заяву, в якій просила призначити їй допомогу на дітей одиноким матерям (а.с.44-45).

До Заяви від 10 серпня 2020 року ОСОБА_1 додана Декларація від 10 серпня 2020 року, в якій зазначила про членів сім`ї та наявність у неї доходу. Інших доходів не має (а.с.46).

Згідно з розпорядженням Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району на продовження строку виплати допомоги одиноким матерям (у урахуванням доходів), відповідачці продовжено строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям у зв`язку із встановленням карантину на період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року в сумі 4 636 грн (а.с.48).

Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 09 жовтня 2020 року № 03.06/2683 направленого Районній адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, у зв`язку зі здійсненням повноважень по контролю за цільовим використанням бюджетних коштів, спрямованих на надання державної соціальної допомоги, відповідно до п. 4 Положення про головного державного інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року № 1091 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» з метою отримання інформації щодо ОСОБА_2 (а.с.49).

26 жовтня 2020 року Управлінням отримано копію розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 06 березня 2018 року № 105 року з якого вбачається, що до районної адміністрації звернулася неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання їй повної цивільної дієздатності у зв`язку з тим, що вона є неповнолітньою особою та записана матір`ю у свідоцтві про народження малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати неповнолітньої. ОСОБА_1 , надала згоду на надання доньці повної цивільної дієздатності у зв`язку народженням нею дитини.. Цим розпорядженням було надано повну дієздатність неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що записана матір`ю дитини (а.с.50-51).

Відповідно до Акту головного державного соціального інспектора Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району Журба Г.М., затвердженого начальником Управління Трофимова Ю.О. про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги від 08 жовтня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 приховала відомості, що вплинули на визначення розміру допомоги, внаслідок чого їй було надміру нараховано та виплачено кошти в сумі 57 923 грн за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року на дитину ОСОБА_2 , у зв`язку наданням доньці повної цивільної дієздатності (а.с.52).

Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, переплата по о/р № НОМЕР_2 (о/м) за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року ОСОБА_1 склала 57 923 грн (а.с.53).

Згідно п. 49 Порядку призначення виплати допомоги на дітей одиноким матерям відповідачу було зроблено перерахунок надміру виплачених коштів за періоди з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року у розмірі 57 923 грн.

З метою реалізації права щодо повернення бюджетних коштів у досудовому порядку, на адресу ОСОБА_1 , 20 листопада 2020 року надіслано попередження про повернення надмірно отриманих бюджетних коштів з зазначенням суми, яка підлягає поверненню проте, станом на день подання позову до суду відповідачем кошти у розмірі 57 923 грн до бюджету добровільно не повернуті (а.с.54).

Доказів отримання відповідачкою вказаного листа суду не надано.

Нарахування та виплата допомоги сім`ям з дітьми проводиться у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" сім`ям з дітьми, зокрема, призначається такий вид державної допомоги, як допомога на дітей одиноким матерям.

Відповідно до статті 18-1 указаного Закону право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Статтею 18-2 передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку. Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.
Згідно із п. 34 "Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року N 1751, допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.
Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачені документи, як подаються для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу праці та соціального захисту населення, а також строки призначення вказаного виду допомоги (п. п. 35, 36).
Згідно з пунктом 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (далі - Порядок), допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно.

Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється, зокрема у разі реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку.

Виплата допомоги припиняється або зупиняється на підставі поданих обґрунтованих пропозицій органу опіки та піклування за поданням центрів соціальних служб та/або служб у справах дітей або уповноваженої особи, визначеної виконавчим органом ради територіальної громади, до органу соціального захисту населення з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Водночас, органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги, що передбачено абз. 1 п. 48 Порядку.
За п. 49 "Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми" особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.
Нарахування та виплата допомоги малозабезпеченим сім`ям проводиться у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
Середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. До сукупного доходу сім`ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення.
Відповідно до п. 6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі Порядок) для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).
До складу сім`ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства І та II груп або інвалідами І групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одиноким інвалідом І групи і здійснює догляд за ним; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім`ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.
Для призначення соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву і декларацію про доходи та майно.
Виплата раніше призначеної соціальної допомога припиняється: якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, і внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення (п.25 Порядку).
Згідно із п. 28 "Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям", якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку у позивача та зверталася до позивача з заявами про призначення державної соціальної допомоги на дітей матерям та подавала декларації про доходи та майновий стан.
Одночасно з цим суд вказує, що загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі N 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі N 545/163/17 (провадження N 61-33727сво18).
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 753/15556/15-ц (провадження N 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі N 607/4570/17-ц (провадження N 61-29030св18).
Слід зауважити, що добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 20.02.2018 р. у справі N 174/406/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 753/15556/15-ц (провадження N 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі N 607/4570/17-ц.
Згідно практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року і "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року та "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як отримувач допомоги на дітей одиноким матерям, на двох дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України у формі картки № НОМЕР_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України у формі картки № НОМЕР_4 . За заявами ОСОБА_1 останній було призначено державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2020 року. До заяв останньою було заповнено та подано відповідні декарації. 26 жовтня 2020 року управлінням отримано розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 06 березня 2018 року№ 105 про надання повної цивільної дієздатності неповнолітній ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що вона, як неповнолдітня особа записана матір`ю дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що матір`ю доньки ОСОБА_1 не було повідомлено Управлівння, що стало підставою надміру нарахованих та виплачених бюджетних коштів в сумі 57923 грн за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року на дитину ОСОБА_2 . 
Згідно з п. 49-1 Порядку перевірка достовірності відомостей, що надійшли від осіб, які звертаються за призначенням допомоги сім`ям з дітьми, проводиться на підставі даних, отриманих шляхом автоматизованого доступу, зокрема з: Державного реєстру актів цивільного стану громадян, - про державну реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу, народження, смерті отримувача державної допомоги сім`ям з дітьми або дитини із складу сім`ї. Для підтвердження даних, використовуються відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян та інше через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, передбаченому законодавством, після введення в експлуатацію відповідних технічних і програмних засобів.
Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що заяви ОСОБА_1 заповнена на загальних підставах відповідно до наданого зразку, в якій попереджено про відмову в призначенні або припинення виплати державної соціальної допомоги в разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім`ї. Відповідно до наданої заяви ОСОБА_1 надала згоду на обробку персональних даних. 
Позивач зазначає про те, що ОСОБА_1 приховала відомості щодо надання її доньці ОСОБА_2 повної цивільної дієздатності. Проте, будь-яких вимог про зазначення інформації щодо наявності/відсутності повної цивільної дієздатності у неповнолітніх дітей в заявах, деклараціях ОСОБА_1 не міститься. Інформацію з цього приводу вона не вказувала, роз`яснень про те, що отримання повної цивільної дієздатності дитиною є підставою для відмови у призначенні допомоги чи її припинення вказані документи не містять.
       Судом першої інстанціїх вірно встановлено, що у  ОСОБА_1  відсутній обов`язок надання до управління будь-яких інших документів, ніж передбачених Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затверджених постановою Кабінету Міністрів України  від 27 грудня 2001 року № 1751 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що виключає недобросовісність поведінки відповідача. 

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не наведено обов`язкових умов повернення надмірно виплаченої соціальної допомоги; зокрема не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, що підтверджували б наявні ознаки (обставини) навмисного подання саме відповідачем недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.
Оскільки грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям надані позивачем добровільно та за відсутності недобросовісності зі сторони відповідача, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку із чим правомірно відмовив у його задоволенні.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка навмисно не повідомила Управління соціального захисту населення по Вознесенівському району про досягнення її неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , повної цивільної дієздатності за розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 06 березня 2018 року № 105року, є безпідставними та жодними доказами по справі не підтверджуються.
В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та не вказавши у ній відомості про надання її неповнолітній доньці ОСОБА_2 повної цивільнох дієздатності, мала на меті навмисно приховати ці дані.
Натомість, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.
Вищезазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеного у постанові від 11 березня 2020 року (справа N 328/1056/19, провадження N 61-496св20), від 25 березня 2020 року (справа N 234/9643/19, провадження N 61-1910св20).
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, при вирішенні справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375,381-384,389 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району у цій справі залишити без задоволення. 
Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року у цій залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова складена 12 червня 2023 року.
Головуючий, суддя 	Суддя 	Суддя	
Подліянова Г.С. 	Гончар М.С. 	Маловічко С.В.