П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/12333/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Г.В.   
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
26 квітня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Гонтарука В. М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Білої Л.М., 
представника позивача - Аврамчука А.П.   

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного банку України в особі Банкнотно-монетного двору Національного банку України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом Національного банку України в особі Банкнотно-монетного двору Національного банку України до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправним та скасування припису, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати припис Головного державного інспектора відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Житомирській області ОСОБА_1 про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки від 01.06.2021 року №974/09-82. 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин, викладених в ній, просив скасувати рішення суду першої інстанції.
Відповідач явку уповноважених представників не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що в розрізі приписів ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за даної явки сторін, що представником позивача також не заперечується.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Судом встановлені наступні обставини справи.
Відповідно до Направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 24.05.2021 року № 974/09 у період з 26 травня по 27 травня 2021 року у позивача був проведений захід державного контролю з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно - правових актів з промислової безпеки та охорони праці при виконанні робіт по обслуговуванню каналізаційно - насосної станції очисних споруд. Підставою для проведення перевірки була ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.
За результатами перевірки складено акт від 27 травня 2021 року №974/09-82 згідно висновків якого виявлено наступні порушення:
1. Працівники підприємства, виконують роботи на очисних спорудах, не пройшли навчання та перевірку знань з відповідного нормативно - правового знань з відповідного нормативно-правового акту охорони праці (НПАОП 41.0-1.01- 79 ''Правила техніки безпеки при експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених місць", відповідно до тих видів робіт підвищеної небезпеки, які вони виконують.
2. Дах КНС не огороджений по всьому периметру на висоту мін 1м.
3. Не проведене випробування та регулювання системи вентиляції КНС (приміщення категорії Д- не рідше одного разу на два роки).
4. При розробці інструкції з охорони праці №1018, для електромонтера з обслуговування електроустановок очисних споруд, не враховані вимоги НПАОП 41.0-1.01- 79 "Правила техніки безпеки при експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених місць", а конкретно пунктів №3.3.10.;1.5.6.;4.2.1;4.2.4. Не враховані вимоги п.1.5.;1.7.;1.11.;1.12.;1.14 .;2.10.; 5.2. НПАОП 0.00- 5.11-85 "Типова інструкція з організації безпечного ведення газонебезпечних робіт".
5. Машинне відділення КНС, не відділене від приміщення прийомного резервуару герметично закривающимися дверима.
6. Перед виконанням, та під час проведення робіт, в приміщені прийомного резервуару КНС, не проводився контроль стану повітря на загазованість.
7. Не ведеться журнал обліку газонебезпечних робіт, які виконуються без оформлення наряда - допуска.
На підставі акта перевірки від 27 травня 2021 року №974/09-82 Управлінням Держпраці у Житомирській області виданий припис про усунення виявлених порушень №974/09-82 від 01 червня 2021 року, у якому зобов`язано Генерального директора Банкнотно-монетного двору Національного банку України Баглая В.А. усунути виявлені порушення.
Позивач, не погоджуючись з висновками відповідача, що викладені в оскаржуваному приписі, звернувся до суду з даним позовом. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний припис про усунення виявлених порушень №974/09-82 від 01 червня 2021 року прийнятий (винесений) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відзначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року №877-V (далі Закон №877-V).
За змістом п.1 ч.1 ст.1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Пунктом 2 вказаної статті визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
В той же час, спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом (п. 7 ст. 1 Закону №877-V).
Приписами статті 3 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для інспекційного відвідування позивача стало повідомлення, яке надійшло на адресу відповідача 18.05.2021 року про нещасний випадок, що стався з ОСОБА_2 . А саме, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №368 від 18.05.2021 року зазначено, що до смерті ОСОБА_2 призвела токсична дія газів та випарів.
На підставі вказаного повідомлення та у відповідності до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 року №377 Управлінням було видано наказ від 19.05.2021 року "Про утворення комісії по спеціальному розслідуванню нещасного випадку зі смертельним наслідком" пунктом 3 якого було визначено організацію та проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог законодавства про охорону праці під час експлуатації та обслуговуванню каналізаційно - насосної станції очисних споруд Фабрики банкнотного паперу Банкнотно - монетного двору Національного банку України.
Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) визначені приписами ст. 4 Закону №877-V.
Так, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.
Перед початком здійснення державного нагляду (контролю) посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить запис до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу у суб`єкта господарювання).
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення відповідачем процедури проведення заходу державного нагляду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом першої інстанції було отримано пояснення заступника директора Банкнотно-монетного двору НБУ, який підтвердив, що інспектором було пред`явлено заступнику директора Фабрики банкнотного паперу у присутності головного фахівця з охорони праці власне службове посвідчення та направлення на проведення перевірки, внаслідок чого його було допущено на територію об`єкта відвідування та до необхідних приміщень. Також інспектора супроводжували під час заходу державного контролю посадові особи позивача, і, як зазначено самим позивачем у позові, інспектору під час здійснення заходу надавалася відповідна необхідна інформація, документи та відомості.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що вказані події не могли б мати місце при умові самовільного проведення інспектором заходу державного контролю без дотримання належної для цього процедури. 
При цьому, судова колегія відхиляє посилання апелянта на той факт, що інспектор окремо огляд об`єкта перевірки не здійснював, а склав акт перевірки за результатами огляду об`єкта перевірки комісією по спеціальному розслідуванню нещасного випадку, оскільки є її членом та перебуває у складі останньої.  В даному випадку, факт перебування інспектора у складі комісії жодним чином не позбавляє останнього права та можливості на проведення окремого заходу державного контролю. До того ж, як було відзначено вище, у відповідності до пункту 3 наказу від 19.05.2021 року "Про утворення комісії по спеціальному розслідуванню нещасного випадку зі смертельним наслідком" було визначено організацію та проведення комісією по спеціальному розслідуванню нещасного випадку позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог законодавства про охорону праці під час експлуатації та обслуговуванню каналізаційно - насосної станції очисних споруд Фабрики банкнотного паперу Банкнотно - монетного двору Національного банку України.  
Доводи апелянта про те, що інспектора було допущено на об`єкт перевірки як члена комісії судовою колегією відхиляються, як такі, що є безпідставними, оскільки як відзначено вище, інспектор був членом цієї комісії, а прибувши до об`єкту перевірки пред`явив направлення на перевірку. 
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону №877-V у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Таким чином, мета перебування інспектора на об`єкті перевірки була позивачу повідомлена належним чином.
Стосовно доводів апелянта про відсутність доказів вручення Акту перевірки керівнику чи уповноважені посадовій особі позивача, судова колегія відзначає наступне.
Відповідно до ч. 6 статті 7 Закону №877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий) форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.
Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).
У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт, посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.
Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
Зі змісту Акту позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки № 974/09-82 від 27 травня 2021 року встановлено, що останній внаслідок відмови від його підпису уповноваженою посадовою особою позивача, було надіслано на адресу позивача засобами поштового зв`язку. При цьому, посилання апелянта на відсутність доказів вручення вказаного акту керівнику позивача, судовою колегією відхиляються, оскільки в даному випадку на відповідача не покладається обов`язок доведення вказаної обставини, наразі ним достеменно доведено факт дотримання вимог законодавства щодо належного вручення акту перевірки у спосіб, визначений нормами чинного законодавства.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо наявності у позивача паспорту технічного стану будівлі №18.08.0512.06 та звітів про технічний стан будівлі КНС, оскільки враховує ту обставину, що вказані документи були видані за період з 2006 по 2011 років, тоді як позаплановий захід державного контролю проводився в 2021 році.
Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то останні отримали досить обгрунтовану оцінку судом першої інстанції, оскільки були відзначені позивачем і в позовній заяві, і в даному випадку погоджуються судовою колегією, як такі, що апелянтом не спростовані.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Національного банку України в особі Банкнотно-монетного двору Національного банку України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі   01 травня 2023 року.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Гонтарук В. М.