ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1105/23 Справа № 202/4036/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 травня 2023 року                                                                 м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун Олена Вікторівна, розглядаючи апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , подану на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2023 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,
встановила:
Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 536,80 гривень.
Відповідно до змісту постанови 14 лютого 2023 року о 23 годині 20 хвилин, у місті Дніпрі по пр-ту П.Калнишевського, біля буд. 265 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MITSUBISI LANSER д.н.   НОМЕР_1  рухаючись заднім ходом не переконався що це буде безпечно, не скористався допомогою третіх осіб та здійснив наїзд на транспортний засіб MITSUBISI LANSER д.н.  НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який був припаркований на автостоянці, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України.
На зазначену постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням про зміну постанови суду в частині накладення стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Крім того, апелянт подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження як пропущеного із поважних підстав.
Мотивує тим, що суд неналежним чином виконав передбачені ст.277-2 КУпАП процесуальні обов`язки щодо належного та вчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, внаслідок чого було порушено право на захист особи, він не був присутнім у судовому засіданні та не мав змоги надавати особисті пояснення.
Зазначає при цьому, що справа розглянута без його участі, про ухвалення судом постанови дізнався під час моніторингу веб-сайту “Єдиний державний реєстр судових рішень” 02.05.2023 року. 
Отже вважає наявними підстави для поновлення йому строку на повторне апеляційне оскарження судового рішення та просить його поновити.
У доводах поданої апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції в частині накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною, оскільки при ухваленні оскаржуваної постанови судом не було з`ясовано та враховано в сукупності всі обставини справи, зокрема те, що він повністю визнав себе винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, правопорушення було вчинено ним не умисно, а внаслідок власної неуважності, що є наслідком сильного душевного хвилювання у зв`язку з проведеною напередодні, 14.02.2023 року його сину операції, та за своїм характером є необережним, що істотно знижує ступінь суспільної небезпеки.
Апелянт посилається на те, що працівниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУПАП. Проте, 19.04.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська розглянуто справу №201/3619/23 щодо правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрито провадження за відсутністю складу правопорушення, тому обставини щодо його перебування у стані алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності та підтверджуються відповідною постановою, яка набрала законної сили та додається до цієї скарги.
Крім того, матеріали справи не містять даних про повторне чи систематичне порушення апелянтом порядку користування правом керування транспортним засобом.
Таким чином, на переконання апелянта, призначене йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік є занадто суворим та таким, що не відповідає його особі.
25.05.2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява від потерпілого ОСОБА_2 , відповідно до змісту якої він просить розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 провести без його участі, щодо задоволення апеляційної скарги не заперечує та просить суд змінити рішення суду першої інстанції в частині призначення покарання та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу. Зазначає, що претензій матеріального та морального характеру щодо ОСОБА_1 не має.
Перевіривши витребувані із Індустріального районного суду м.Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню підлягає за такими підставами.
Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше, як за три доби до дня розгляду справи у суді, у якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає ОСОБА_1 слушними, оскільки, суд не здійснив передбачені у КУпАП процесуальні дії по належному повідомленню ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи та розглянув матеріали провадження без участі апелянта.
Крім того, зважаючи на сімейні обставини, які унеможливлювали здійснення ОСОБА_1 своїх процесуальних прав щодо своєчасного зацікавлення провадженням у його справі, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме недотримання під час керування транспортним засобом вимог ПДР України, що призвело до зіткнення з транспортним засобом.
Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі апелянтом, а тому апеляційним судом відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП не перевіряються.
Разом з цим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час вирішення питання про накладення на нього адміністративного стягнення є слушними з огляду на таке.
Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.
Санкція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, суд врахував характер вчиненого правопорушення та прийшов до висновку, що саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім задля його виховного впливу і запобігання вчинення ним нових правопорушень.
При цьому, за наявності в санкції ст.124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією вказаної статті.
Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає безпідставним та необґрунтованим.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.
Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має на своєму утриманні дитину – сина 2004 року народження, який тяжко хворіє та потребує постійного догляду, сам він офіційно працевлаштований, а також взяв до уваги думку потерпілого ОСОБА_2 , викладену в заяві від 22.05.2023 року, що надійшла до суду апеляційної інстанції 25.05.2023 року.
Отже, внаслідок неповноти судового розгляду, суд не врахував належним чином особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався; визнає свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що внаслідок ДТП, винуватцем якої є ОСОБА_1 , а транспортні засоби отримали незначні механічні.
Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Враховуючи вищенаведе, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 має бути призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ст.124 КУпАП, оскільки стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, внаслідок суворості.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування постанови судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2023 року змінити в частині накладення стягнення та накласти на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у виді штрафу, в межах санкції ст.124 КУпАП у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян..
На підставі викладеного, керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, суддя, -
постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити.
Постанову судді судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2023, якою ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – змінити в частині накладення стягнення.
Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду О.В. Рябчун