ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3349/23 Справа № 201/7418/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О.  Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Халаджи О. В.
суддів: Канурної О.Д. Космачевської Т.В.
секретар Піменова М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» про визнання недійсним договору підбору та доставки автомобілю від 29.11.2021 року № 543Д291121 (суддя першої інстанцї Демидова С.О.)

В С Т А Н О В И В:

3 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» про визнання недійсним договору підбору та доставки автомобілю від 29.11.2021 року № 543Д91121, в якому просив, визнати недійсним договір № 543Д291121, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» на користь ОСОБА_1 13 561 доларів США в національній валюті України за курсом на момент стягнення.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» про визнання недійсним договору підбору та доставки автомобілю від 29.11.2021 року № 543Д291121 відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Мотивує скаргу тим, що позивач не посилався на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, і цей факт безспірно підтверджується змістом позовної заяви. Позивач просив визнати недійсним договір підбору та доставки автомобілю від 29.11.2021 №543Д291121, який він уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» «про надання послуг з підбору та доставки йому автомобіля» не через невиконання відповідачем умов цього договору, як чомусь вирішив суд, а через відсутність в цьому договорі істотних умов, передбачених законом, а саме: ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України.
Суд першої інстанції розглядав не той позов, який насправді пред`явив позивач, він застосував матеріальний закон, який не підлягав застосуванню, та не застосував матеріальний закон, на який посилався позивач та який мав бути застосований.
ОСОБА_2 просив рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Від Генерального директора ТОВ «ПЛК ГРУП» Макарова В.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що в повному обсязі не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає, що на хід виконання Договору вплинули подїї, що почалися після 24 лютого 2022 року, тобто початок повномаштабних бойових дій. та введення воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64. Після чого по всій території України були створені Військові адміністрації, які отримали відповідні владні повноваження,та з метою їх запровадження, почали видавати розпорядження, так відповідно до Розпорядження Голови Одеської військової адмінісрації від 02.03.2022 року № 51/А-2022П ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморск» припинило відпуск транспортних засобів з термміналу № 5, та всі наявні у ньому автомобілі були передані у розпорядження ГУ НП в Одеській області для використання у потребах державни в умовах воєнного стану.
Відповідачем були виконані всі залежні від нього дії направлені на отримання автомобілю та дії з намаганням виконання умов Договору.
ОСОБА_3 просив оскаржуване рішення залишити без змін.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
       Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступного:
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Судом першої інстанції встановлено, що 29 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ПЛК ГРУП» був укладений договір з підбору та доставки автомобіля № 543Д291121.
Згідно п. 2.1 Договору Виконавець зобов`язується відповідно до Листа-замовлення Замовника (надалі Лист замовлення (Додаток №1 до цього Договору) забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню (в тому числі митному) та доставці автомобіля в пункт призначення, зазначений в Листі-замовленні, і видати його, а також супутні документи Замовнику за Актом Приймання-передачі автомобіля (Додаток 2 до цього Договору), а Замовник зобов`язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, а також вартість комплексу послуг, наданих Виконавцем та супутніх послуг.
Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Договору, під час заповнення Листа-замовлення Замовник видає Виконавцю завдаток в розрахунку платежів за комплекс послуг на підтвердження зобов`язання і на забезперчення його виконання. Розмір завдатку становить 400 доларів США у еквіваленті до гривні за офіційним курсом на день розрахунку. В разі якщо ставка на аукціоні становитиме більше, ніж 4000 доларів США у еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на день розрахунку, то завдаток складає 10% від вартості максимальної ставки на аукціоні.
Відповідно до Листа замовлення Додаток №1 до Договору про надання послуг підбору, оформлення та доставки автомобіля № 543Д291121 ОСОБА_1 , як Замовник замовив автомобіль марки «KIA»; роки випуску: 2012, тип кузова: кроссовер; модель: SPORTAGE; вид палива: дизель, вартість автомобіля за цим договором встановлено в доларах по курсу НБУ і орієнтовно складає (включає стандартні послуги, які містяться в п.3): до 14 500 доларів США, що відповідає сумі 392 998 грн. за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору.
Комплекс послуг (п.3) включає оформлення в країні продажу, митне оформлення на кордоні, митне оформлення на митниці призначення, державнe реєстрацію. Сторони узгодили, що до комплексу послуг включено доставку автомобіля до України по окремих тарифах, вартість якої буде входити в кінцеву вартість автомобіля за цим Договором.
Вартість комплексу послуг за цим Договором встановлено в доларах і складає 500 доларів США, що відповідає 13104 грн. за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору. Сума завдатку за цим Договором встановлена в доларах і складає: 400 доларів США, що відповідає 10483 грн. за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору.
З метою виконання покладених на себе зобов`язань після підписання Договору ОСОБА_1 , як Замовник, сплатив ТОВ «ПЛК Груп» 400 доларів США та 13 161 доларів США за умовами 5.1 та 5.2 Договору.
Відтак, зі свого боку позивач виконав зобов`язання по Договору в повному обсязі, сплативши обумовлену сторонами суму.
На виконання умов Договору відповідачем було придбано автомобіль KIA Sportage 2015 року випуску, який був доставлений ТОВ та в січні 2022 року вивантажений у м. Чорноморськ Одеської області, де повинен був пройти митне оформлення та бути транспортований до позивача, про що відповідно повідомлявся позивач.
23 лютого 2022 року позивача було повідомлено що автомобіль знаходиться в стадії митного оформлення. 
Після початку повномасштабних бойових дій Російської Федерації проти України - 24 лютого 2022 року на виконання Розпорядження Голови Одеської військової адміністрації від 02 березня 2022 року № 51/А-2022П- Державне підприємство «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» - припинило відпуск транспортних засобів терміналу № 5. 
15 квітня 2022 року позивача було повідомлено проте, що його автомобіль передано на користь Збройних Сил України. 
24 червня 2022 року, позивачеві була надана відповідь на запит - від Управління Служби безпеки України в Одеській області, у якій було зазначено – що автомобіль належний позивачеві знаходиться в розпорядженні Управління.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час укладання спірного договору про надання послуг було дотримано усі вимоги діючого законодавства, а саме: сторони правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення було вільним та відповідало волі сторін, були відсутні будь які обмеження та заборони, позивачем не доведено факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів в межах спірних правовідносин.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що є доведеними обставини з приводу відсутності підстав для визнання договору недійсним, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, суд правильно застосував норми матеріального права, однак порушив норми процесуального права що не призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України - ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтями 902, 903 та 905 ЦК України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто або у випадках, встановлених договором, має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору; також якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором в строк встановлений в договорі за домовленістю сторін.
За конкретних обставин цієї справи Договір № 543Д291121 від 29 листопада 2021 року містить умову про найменування послуги, а саме зобов`язання з боку виконавця забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню та доставленню автомобіля в пункт призначення згідно Листа-замовлення (додаток № 1 до Договору), та зобов`язання замовника на умовах договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, комплексу послуг і супутніх послуг, деталізація замовлення міститься в листі-замовленні Додатку № 1 до Договору № 543Д2911121
Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права апеляційний суд виходить з того, що предмет цього договору складає надання відплатної послуги з боку виконавця за завданням замовника та істотною умовою договору про надання послуг виступає обов`язок замовника оплатити виконавцеві обумовлену в договорі послугу. Також з Договору і додатку до Договору вбачається, що сторони узгодили умови щодо порядку розрахунків та розміру плати за Договором, відповідальність сторін, і містить умови про термін Договору і форс мажорні обставини.
Статями 202 - 204 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків та особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1 та 3 статті 203 ЦК України одними із загальних вимог, дотримання яких необхідно для дійсності правочину, є вимоги з приводу відповідності змісту правочину Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства; та щодо волевиявлення учасника правочину, яке повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі.
У даній справі сторони не заперечували обставин укладення письмового договору із додержанням простої письмової форми на умовах визначених в тексті договору, також відсутній спір щодо факту передачі коштів від замовника до виконавця, а також щодо вчинення певних дій направлених на виконання договору, та висновки суду в цій частині не були оскаржені і не можуть бути предметом перевірки апеляційного суду.
Спір виник з приводу змісту умов договору щодо яких сторони дійшли згоди та які включені в Договір, замовник вважав що в Договорі не конкретизовано з якого моменту до замовника переходить право власності на придбаний для нього за Договором автомобіль та в ньому не йдеться про обов`язок виконавця придбати автомобіль і не погоджено порядку такого придбання; також не конкретизовано в чому полягає послуга виконавця і строки такого виконання, та Договір не містить умов щодо якості надаваної послуги
Наявність зазначених обставин позивач саме і пов`язував із тим, що умови викладені в Договорі є нечіткими та односторонніми, такими які покладають обов`язки і відповідальність на замовника.
Та саме наявність істотних умов, в тій їх частині, в якій вони містяться в Договорі суд вважає підтвердженням волевиявлення учасника правочину, яке було вільним і відповідало внутрішній волі замовника, оскільки вільність такого волевиявлення не спростована у жодний спосіб, що апеляційний суд вважає беззаперечним доказом, який був вирішальним для результатів розгляду даної справи.
Підтверджена в такий спосіб домовленість сторін з приводу всіх тих умов які містить Договір, спростовує доводи позивача з приводу відсутності домовленості про істотні умови договору про надання послуг.
За таких умов та з урахуванням предмету спору визначеного в позовній заяві, правовий аналіз відповідності виконання за Договором тим умовам які в ньому визначені не охоплювалися предметом спору у цій справі, оскільки тлумачення змісту правочину та обставини щодо належного виконання умов Договору і підстав для його розірвання не були позовними вимогами.
Також за конкретних обставин можна вважати що сторони Договору вживали дій направлених на часткове виконання договору, зокрема з боку виконавця були здійсненні дії по підбору, оформленню та доставленню автомобіля, замовником оплачені послуги. По суті аргументи заявника, на чому також зауважувало Товариство, зводились до не доставлення обраного замовником автомобіля в місце призначення.
Отже за змістом обставин що встановлені, факт часткового виконання Договору спростовує доводи позивача про те, що предмет Договору визначений не чітко та відсутня домовленість з приводу істотних умов Договору.
Оспорюваний правочин не містить інших недоліків які би вказували на невідповідність змісту правочину Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Та рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами – без встановлення відповідних фактів. Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов передбачених в чинному законодавстві, а істотних умов щодо яких сторони досягли згоди та керуючись якими уклали договір, а також фактичних обставин у даній справі.
Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та пункт другий частини 2 статті 16 ЦК України вказує, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Відповідно до положень статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі.
Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права правочин у даній справі не порушує законодавства. Та стосовно обставин справи спростування презумпції правомірності Договору не було, оскільки недійсність Договору прямо законом не встановлена, та ОСОБА_1 не довів того, що мало місце порушення його прав як споживача послуги. Справжнє волевиявлення сторін договору було направлено на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.
За встановлених обставин, не підтверджена неправомірність чи недійсність Договору в цілому.
Водночас, предмет спору в даній справі, визначений самостійно позивачем як складова частина одного із основоположних принципів судочинства не охоплював обставин щодо виконання Договору.
У цьому аспекті, хоча законність і правомірність виконання договору можуть мати правове значення для сторін договору, в цій справі суд першої інстанції був позбавлений можливості такі питання розглядали.
Отже, суд першої інстанції частково не відреагував на доводи позивача, щодо підстав для визнання договору недійсним та зайво вдався до правової оцінки обставин щодо виконання Договору, тих обставин якими позивач не обґрунтовував свої позовні вимоги, та рішення суду в частині приведених обставин не ґрунтується на положеннях норм процесуального права та підлягає зміні в частині мотивів для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 виклавши їх в редакції цієї постанови.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції тільки частково не виконав вимоги про законність та обґрунтованість рішення суду, судом порушенні норми процесуального права, що не призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення в частині мотивів для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Товариства про визнання недійсним договору про надання послуг з підбору та доставлення за меж України автомобіля від 29 листопада 2021 року № 543Д2911121
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін
Керуючись статтями 367,374,376,381-383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року змінити в мотивувальній частині, щодо підстав відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» про визнання недійсним договору підбору та доставки автомобілю від 29.11.2021 року № 543Д291121 виклавши їх в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Судді:                                                                                О. В. Халаджи                                                         
                                                                               О.Д.Канурна

                                                                               Т.В. Космачевська\

Повний текст судового рішення складено 20 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                                О. В. Халаджи