Справа № 344/15205/22 
Провадження № 22-ц/4808/582/23 
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В. 
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого  Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів:          Бойчука І.В., Максюти І.О.
серкетаря         Кузів А.В.
з участю         ОСОБА_1 її представника адвоката Васютина Я.В.
                ОСОБА_2 його адвоката Піварчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2023 року, ухвалене в складі судді Домбровської Г.В. в м. Івано-Франківську, повний текст складено 06 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.
Позовна заява з врахуванням збільшених позовних вимог мотивована тим, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В добровільному порядку аліменти з листопада 2019 року не сплачує, що підтверджується розрахунком зі сплати аліментів згідно виконавчого листа N344/21123/19 від 06.11.2020 року виданого Івано-Франківський міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментних платежів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сума заборгованості по аліментах станом на 09.02.2022 року становить 47 550 грн та розрахунком зі сплати аліментів згідно виконавчого листаN6344/21123/19 від 06.11.2020 року виданого Івано-Франківський міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментних платежів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сума заборгованості по аліментах станом на 15.02.2022 року становить 52 500 грн. Віповідач залишив без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні спільних дітей. Аліментів, які стягуються з відповідача не вистачає для забезпечення розвитку дітей. Вона самостійно власними силами забезпечує матеріально дітей. Так, нею понесені витрати на лікування зору доньки ОСОБА_5 , у 2022 році у розмірі 6 800 грн, що підтверджується документами - копією товарного чеку №14132 (оправа - 850 грн, лінзи - 3400 грн., виготовлення окулярів - 150 грн); копією товарного чеку №14133 (лінзи - 1 400 грн, оправа - 850 грн., виготовлення окулярів - 150 грн). Позивачка активно займається навчанням та розвитком дітей. З метою забезпечення належного рівня розвитку доньки ОСОБА_5 позивачка уклала договір про надання освітніх послуг, що передбачає надання допомоги навчання в усвідомленому виборі стратегії освіти, подоланні проблем і труднощів процесу самоосвіти, підтримка в дистанційній освіті та оплатила послуги за період 2020-2022 років у сумі 47 890 гривень. Додатково для навчання придбано робочі зошити на суму 750 грн.Також, задля розвитку творчих здібностей доньки ОСОБА_6 позивачка придбала набір креативна творчість вартістю 465 грн та дитячу книгу вартістю 520 грн. Отже, позивачка витратила на навчання та лікування дітей 56 425 грн. Протягом 2021-2022 року позивачка витратила на ремонт дитячої кімнати та придбання меблів згідно наданих чеків та квитанцій 38 200 грн. Позивачка у серпні 2020 року витратила на стоматологічні послуги для доньки ОСОБА_5 - 2 550 грн, для доньки ОСОБА_6 - 1050 грн. 02.11.2021 року витрачено на стоматологічні послуги 200 грн. У листопаді 2021 року на лікування доньки ОСОБА_5 у офтальмолога витрачено 1 300 грн, 10.08.2022 року на консультацію в лікаря-дерматолога витрачено 250 грн. Згідно консультативної довідки КНП «Прикарпатський клінічний шкірно-венерологічний Центр ІФ ОР» від 09.02.2021 року діагноз доньки ОСОБА_5 атопчний дерматит (стадія загострення). Для лікування дітей витрачено :Чек Ne 144912 від 16.08.2022 року ТОВ «ВА-ФАРМ» - 158,99 грн.; Чек No 2067 від 08.08.2022 року ТОв «I-ФАРМ» - 255,43 грн.; Чек No 2069 від 08.08.2022 року ТОв «IBA-ФАРМ» - 62,60 грн.,Чек N 158000 від 05.08.2022 року ТОВ «Подорожник Станіслав» - 250грн.; Чек No 158418 від 10.08.2022 року ТОВ «Подорожник Станіслав» - 320, 99грн.; Фіскальний чек ТзОВ «Здорова родина» - 1091, 30 грн. Також, для забезпечення належного рівня життя, охайності дітей позивачка придбала пральну машину вартістю 14 999 грн. Ураховуючи наведене, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 70 900,00 грн. 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 5 850,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 81,90 грн.        
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з врахуванням додаткових пояснень до апеляційної скарги, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному розмірі, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги те, що батько дітей не забезпечує їх матеріально, не дбає про їхній розвиток, нею самостійно оплачуються всі необхідні потреби дітей, розрахунок яких наявні у матеріалах справи. Необхідність здійснення позивачкою додаткових витрат на утримання дітей пов`язана насамперед з розвитком здібностей у дітей, що включає надання освітніх послуг дитині, відвідування дитиною модельної школи та танців, придбання дітям креативного набору для творчості, придбання дитячих речей (іграшок, кульок, солодощів), а також викликані хворобами дітей, що зумовило позивачку придбати медикаменти необхідні для лікування дітей, провести ремонт дитячої кімнати для попередження та профілактики захворювань у дітей, придбати дитячі меблі з метою забезпечення розвитку дітей, придбати пральну машину у зв`язку з потребою у спеціальному догляді за шкірою дитини, яка хворіє атопічним дерматитом. З метою забезпечення належного рівня розвитку старшої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка уклала договір про надання освітніх послуг. Крім того, розмір заборгованості відповідача із сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки-розрахунку заборгованості за аліментами виданої державним виконавцем відділу ДВС в м.Гвано-Франківську Магієшин Н. станом на 01.04.2023 року становить 61 500.00 грн. З огляду на вищевикладені обставини, можна зробити обгрунтований висновок, що позивачкою ОСОБА_1 самостійно за період з 2020 по 2022 роки було понесено додаткові витрати на двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, таланту дітей та хворобо) у розумінні ст.185 СК України, які повністю доведені наявними матеріалами справи.
14 квітня 2023 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечує. Вказує, що додаткові витрати, які просить стягнути ОСОБА_1 не доведено, що викликані особливими обставинами. Зокрема, витрати на надання освітніх послуг, відвідування модельної школи та танців, придбання креативного набору для творчості, ремонт дитячої кімнати, придбання дитячих меблів, занять у психологічній групі, придбання пральної машини, лікування атопічного дерматиту не пов`язані з особливим розвитком здібностей дітей, а тому оплата вартості даних послуг не є додатковими витратами та не може бути покладено на відповідача. Крім того, його дохід є мінімальним, він сплачує аліменти у розмірі 2 500 грн щомісячно на кожну дитину, позивачка не узгоджувала додаткові витрати на дітей та діє на власний розсуд.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги просить їх задовольнити у повному обсязі.
ОСОБА_2 заперечує доводи апеляційної скарги вважає їх необґрунтованими, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав. 
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пред`явлено вимоги про стягнення з відповідача фактично понесених додаткових витрат на дітей, які пов`язані з:• лікування зору у дітей,• надання освітніх послуг,• відвідуванням модельної школи та танців,• придбанням креативного набору для творчості,• ремонт дитячої кімнати,• придбання дитячих меблів,• занять у психологічній групі,• стоматологічні послуги,• лікування атопічного дерматиту,• придбання пральної машини,• придбання медикаментів• придбання дитячих речей (іграшок, кульок, солодощів). На підтвердження існування даних витрат позивачем надано суду відповідні документи (квитанції, товарні чеки, акти виконаних робіт, видаткові накладні, договори про надання послуг), які містяться в матеріалах справи. В той же час, стороною позивача не доведено, що у даному випадку витрати на відвідуванням модельної школи та танців, придбання креативного набору для творчості, ремонт дитячої кімнати, придбання дитячих меблів, придбання пральної машини, придбання дитячих речей (іграшок, кульок, солодощів) – викликані відповідними особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дітей в розумінні статті 185 СК України, або пов`язані зі станом здоров`я дітей, чи зумовлені іншими особливими обставинами, що давало б підстави відносити дані витрати до додаткових витрат на дітей. В матеріалах справи також відсутні належні докази на підтвердження того, що отримання дітьми освітніх за Договорами про надання послуг, укладеними між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_7 в розумінні статті 185 СК України є такими, що пов`язані зі станом здоров`я дітей, чи зумовлені іншими особливими обставинами, що давало б підстави відносити дані витрати до додаткових на дітей. Відсутні і докази на підтвердження того, що заняття дитини у психологічній групі було зумовлені відповідним станом здоров`я або іншими особливостями дитини, викликані певними особливими обставинами та були призначені відповідним фахівцем. Таким чином на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті зазначених вище витрат.
Витрати на придбання дітям лінз для корекції зору у дітей та апаратні процедури для зору є додатковими витратами та іх понесення є обов`язком обох батьків, та повинні ділитися між ними порівно. Отже, в частині стягнення з Відповідача 5 850,00 грн додаткових витрат на дітей позов задовольнено.
В іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю, оскільки позивачем не доведено, що заявлені до стягнення з відповідача витрати на надання освітніх послуг, відвідування модельної школи та танців, придбання креативного набору для творчості, ремонт дитячої кімнати, придбання дитячих меблів, занять у психологічній групі, лікування атопічного дерматиту, придбання пральної машини, придбання медикаментів, придбання дитячих речей (іграшок, кульок, солодощів), – є додатковими витратами на дітей, що підлягають стягненню в порядку ст. 185 Сімейного кодексу України.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження: серія НОМЕР_1 від 02.09.2014 року; серія НОМЕР_2 від 12.01.2016 року (а.с. 7-8).
Згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 24.09.2020 року у справі № 344/21123/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91776032) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 2 500,00 грн щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття.
Згідно розрахунком зі сплати аліментів по виконавчому листу N344/21123/19 від 06.11.2020 року, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментних платежів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованість по аліментах станом на 09.02.2022 року становить 47 550 грн та розрахунком зі сплати аліментів згідно виконавчого листа N6344/21123/19 від 06.11.2020 року, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментних платежів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість по аліментах станом на 15.02.2022 року становить 52 500 (а.с.174-175).
ОСОБА_1 понесено витрати на дітей, які пов`язані з:
• лікування зору у дітей ,
• надання освітніх послуг,
• відвідуванням модельної школи та танців,
• придбанням креативного набору для творчості,
• ремонт дитячої кімнати,
• придбання дитячих меблів,
• занять у психологічній групі,
• стоматологічні послуги,
• лікування атопічного дерматиту,
• придбання пральної машини,
• придбання медикаментів
• придбання дитячих речей (іграшок, кульок, солодощів).
На підтвердження існування даних витрат позивачем подано суду відповідні документи (квитанції, товарні чеки, акти виконаних робіт, видаткові накладні, договори про надання послуг), які містяться в матеріалах справи (а.с.9-36, 114-126).
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання витрати щодо надання освітніх послуг,відвідування модельної школи та танців, придбанням креативного набору для творчості, ремонт дитячої кімнати, придбання дитячих меблів, занять у психологічній групі, придбання пральної машини, придбання дитячих речей (іграшок, кульок, солодощів).
Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції вірно виходив з того, що заявлені витрати не входять до додаткових в розумінні статті 185 СК України, так як не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини чи хворобою) .
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про задоволення позову в повному розмірі, оскільки надання освітніх послуг дитині, відвідування дитиною модельної школи та танців, придбання дітям креативного набору для творчості, придбання дитячих речей (іграшок, кульок, солодощів), проведення ремонту дитячої кімнати для попередження та профілактики захворювань в дітей, не є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, а є витратами на утримання дітей, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача. Крім того, позивачка не довела можливість відповідача сплачувати такі витрати.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 січня 2019 року у справі № 369/11745/16-ц (провадження № 61-34801св18); від 17 січня 2019 року у справі № 720/1119/17 (провадження № 61-3891св18); від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц (провадження № 61-22588св18); від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18); від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18); від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 189 грн.
Ціна позову в даній справі становить 70 900,00 грн грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2189 грн*100=218 900 грн).
Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний  суд,
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст складено 12 травня 2023 року.

Судді:                                                                В.Д.Фединяк
                                                               І.О.Максюта
                                                               І.В.Бойчук