ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/5917/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Національного банку України
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року (суддя Калашник Ю.В.) в адміністративній справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент»
до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» 
про визнання протиправною бездіяльності, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» звернулося до суду з позовом, в якому просило: визнати протиправною бездіяльність Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» щодо не завершення валютного нагляду зовнішньоекономічних операцій позивача з компанією «TECHNOCHIMREAGENTBEL» LIMITED LIABILITY COMPANY (РЕСПУБЛИКА БЕЛАРУСЬ), які виникли з контрактів № 21433/IM від 14.04.2021 та № 21312/ЕХ від 21.05.2021; зобов`язати Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» у тижневий строк завершити валютний нагляд за дотриманням Товариством з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» граничних строків розрахунків за контрактами № 21433/IM від 14.04.2021 та № 21312/ЕХ від 21.05.2021.
До відкриття провадження у справі позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «Райффайзен Банк»   надавати Національному банку України інформацію про факт ненадходження в установлені Національним банком граничні строки товару за зовнішньоекономічними операціями Товариства з обмеженого відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» за Контрактами № 21433/IM від 14.04.2021 та № 21312/ЕХ від 21.05.2021 від «TECHNOCHIMREAGENTBEL» LIMITED LIABILITY COMPANY (РЕСПУБЛИКА БЕЛАРУСЬ).
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» задоволено. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Національний банк України подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Зі змісту позовної заяви судом апеляційної інстанції встановлено, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» здійснює валютний нагляд за дотриманням ТОВ «Технохімреагент» граничних строків розрахунків за операціями з «TECHNOCHIMREAGENTBEL» LIMITED LIABILITY COMPANY (РЕСПУБЛИКА БЕЛАРУСЬ).
Названий контрагент намагався виконати зобов`язання по укладеним контрактам, проте банк «Приорбанк» ОАО м. Мінськ відмовив в проведенні транзакції.
ТОВ «Технохімреагент» звернувся до АТ «Райффайзен Банк» з пропозицією завершити валютний нагляд у зв`язку з недоцільністю контролю операцій, проведення яких заблоковано на державному рівні.
Відповідач повідомив, що у зв`язку з незначною сумою платежу, банк самостійно завершить здійснення валютного нагляду за дотриманням граничних строків розрахунків. Натомість повідомив позивача, що пункт 25 розділу IV постанови № 7 не містить виключення для неподання НБУ інформації про виявлений факт ненадходження виручки в установлені граничні строки.
ТОВ «Технохімреагент» вважає, що згідно з Законом України «Про валюту та валютні операції», Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, АТ «Райффайзен Банк» мав всі підстави для прийняття рішення про закінчення валютного нагляду, однак цього не зробив, що й стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову ТОВ «Технохімреагент»  зазначив, що станом на дату подання позовної заяви відповідачем неправомірно не знято з валютного контролю експортні операції з «TECHNOCHIMREAGENTBEL» LIMITED LIABILITY COMPANY (РЕСПУБЛИКА БЕЛАРУСЬ). Таким чином, в разі надання відповідачем інформації про факт ненадходження в установлені Національним банком граничні строки товару за зовнішньоекономічними операціями до Національного банку України, до позивача щоденно будуть нараховуватися штрафні санкції, що призведе до порушення прав позивача, що призведе до необхідності звернення в майбутньому до суду за захистом своїх прав. 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи те, що предметом позову у даній справі є оскарження бездіяльності відповідача щодо незавершення валютного нагляду за вказаною зовнішньоекономічною операцією, а подання відповідачем до Національного банку інформації про виявлені факти ненадходження у граничні строки коштів (товарів) за зовнішньоекономічною операцією є одним зі складових валютного нагляду, то невжиття заходів забезпечення позову, зокрема, шляхом заборони відповідачу подавати таку інформацію, повністю нівелює подальший розгляд справи та вирішення спору по суті між сторонами.
Суд вважав за можливе вжити заходів забезпечення позову обраним позивачем способом, задля уникнення порушення прав позивача та необхідністю в майбутньому знову звертатися до суду за захистом або відновленням своїх прав.
Також суд першої інстанції зазначив, що оскільки забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача, суд доходить висновку, що без вжиття заходів забезпечення позову наразі неможливо захистити права, свободи та інтереси позивача.
Проте суд апеляційної інстанції вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими. 
За приписами статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Статтею 152 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:  зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;  забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що суд при вирішенні питання щодо необхідності забезпечення позову має враховувати предмет позову, підстави звернення до суду, а також забезпечити дотримання пропорційного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для позивача та інших заінтересованих осіб внаслідок невжиття таких заходів.
Суд апеляційної зазначає, що з матеріалів адміністративної справи не вбачаються очевидні ознаки протиправності дій (бездіяльності) відповідача. Зазначена бездіяльність  не є очевидною, а є оскаржуваною, про що подано відповідний позов в даній адміністративній справі.
Позивач також не довів належними доказами можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених/оспорюваних прав/ інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, без вжиття заходів забезпечення позову. Доводи заявника зводяться лише до припущень такого ускладнення.
При цьому ухвала суду першої інстанції про встановлення заходів забезпечення позову також не містить належного обґрунтування очевидних ознак протиправності оскаржуваної бездіяльності з посиланням на норми чинного законодавства, а також не містить мотивів суду, за яких той дійшов висновку, що може скластися ситуація, при якій для відновлення прав позивача у подальшому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат або взагалі їх відновлення стане неможливим. 
Посилання суду на можливість майбутнього звернення позивача до суду є лише припущенням та не може розглядатися як обставина, що потребує значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача, адже судом не перевірено в розрізі норм чинного законодавства доводи заявника щодо можливості застосування до нього заходів впливу у вигляді нарахування штрафних санкцій у зв`язку з поданням до НБУ відповідної інформації.
Також не ґрунтується на жодній нормі матеріального права висновок суду, що невжиття заходів забезпечення позову повністю нівелює подальший розгляд справи та вирішення спору по суті  між сторонами. 
Додатково суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення позову впливає на права та інтереси Національного банку України, який не є учасником справи, при цьому суд не врахував, що встановлення заборони на подання НБУ відповідної інформації  може призвести до обмеження законної діяльності цього органу. 
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає принципу обґрунтованості та законності, а відтак підлягаю скасуванню.

                              Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Національного банку України задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 280/5917/22 скасувати.
                              У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» про забезпечення позову відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з 13 квітня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
                              Повна постанова складена 13 квітня 2023 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров