ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року	                        Львів	Справа № 300/2890/21 пров. № А/857/17474/22 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №300/2890/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Управління Держпраці в Івано-Франківській області про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
встановив:
15 червня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Управління Держпраці в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати: а) податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21 квітня 2021 року за № 002014/0706,  № 002013/0706, № 002012/0706; 
б) рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про застосування штрафних санкцій від 12 квітня 2021 року    № 002015/0706; 
в)  постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 25 березня 2021 року № 27-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.
Рішенням від 18 лютого 2022 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю. 
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 06 липня 2022 року апеляційні скарги Управління Держпраці в Івано-Франківській області та Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнив. Скасував рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 18 лютого 2022 року та ухвалив нову постанову про відмову в позові.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 23 листопада 2022 року касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задовольнив. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року скасував, а справу передав на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.
За наслідками нового апеляційного розгляду Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову від 31 січня 2023 року, якою апеляційні скарги Управління Держпраці в Івано-Франківській області та Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишив без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року - без змін.
При прийнятті постанови у справі №300/2890/21 від 23.11.2022 Верховний Суд не вирішив питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, а саме  - щодо стягнення з відповідачів судового збору в розмірі 2898,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022.
За результатами розгляду поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі №300/2890/21 Верховний Суд ухвалою від 11 квітня 2023 року відмовив у задоволенні такої заяви. Також суд зазначив, що в ухвалі від 19.01.2022 у справі №500/2632/21 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. 
З врахуванням наведених обставин, ФОП ОСОБА_1 звернулася до Восьмого апеляційного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині судових витрат за подання касаційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави для ухвалення додаткового судового рішення, викладені в заяві, вважає, що така підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1  ст. 252 КАС України  суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (ч.2 ст. 252 Кодексу).
Зі змісту наведених вище правових норм слідує, що однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є невирішення питань про судові витрати.
З матеріалів справи суд встановив, що питання про стягнення судового збору за подання касаційної скарги не було вирішено ні в постанові Верховного Суду у справі №300/2890/21 від 23.11.2022, ні в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 за наслідками нового апеляційного розгляду. А отже, наявні підстави для ухвалення додаткового судового рішення у даній справі.
При цьому суд апеляційної інстанції враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в ухвалі від 19.01.2022 у справі №500/2632/19, які полягають у тому, що  судові витрати, пов`язані з розглядом відповідної касаційної скарги, підлягають розподілу за результатами нового розгляду спору та ухвалення остаточного рішення.
Оскільки остаточне судове рішення у справі №300/2890/21 ухвалив Восьмий апеляційний адміністративний суд, останній наділений правом ухвалити й додаткову постанову щодо розподілу судових витрат позивача у вигляді сплаченого судового збору за подання касаційної скарги у даній справі з врахуванням  загальних правил розподілу судових витрат.
Так, відповідно до ч. 1  ст. 132 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. ч. 1, 7  ст. 139 КАС України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оскільки постановою від 31.03.2023 Восьмий апеляційний адміністративний суд залишив без змін рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року, яким адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 було задоволено повністю, на користь останньої підлягає стягнення сплаченого нею судового збору за подання касаційної скарги у даній справі в сумі 2898,00 грн відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції від 04.08.2022. Оскільки позовні вимоги були заявлені до двох відповідачів, вказана сума підлягає стягненню з обидвох відповідачів у рівних частках.
Відповідно до ч. 2  ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України  суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують як джерело права практику Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заяву ФОП ОСОБА_1 про розподіл судових витрат необхідно задовольнити.
Керуючись ст. ст.  134,  139,  143,  243,  252,  313,  315,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд-
постановив:
заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області та Головного управління ДПС в Івано-Франківській області судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційної скарги у справі № 300/2890/21 по 1449, 00 (одній тисячі чотириста сорок дев`ять) гривень 00 коп. з кожного.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в  статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов