Справа № 450/3270/20                                Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О. 
Провадження № 22-ц/811/45/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
       секретарка: Гай О.О., 

за участі в судовому засіданні позивачки ОСОБА_1 , її представниці ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Кіпчарського М.О. від 27 вересня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Людмила Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а :

       рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.
       Визнано таким, що не підлягає виконанню Виконавчий напис №817, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Людмилою Олександрівною 13.05.2019 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1575 га, кадастровий номер 4623686200:01:001:0157, розташовану на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 408,2 кв.м.
       Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ЄДРПОУ 23494714 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 840,80 грн.( вісімсот сорок гривень 80 копійок) сплаченого судового збору.
       Дане рішення оскаржило АТ«Альфа-Банк».
       В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
       З рішенням суду не погоджуються. Вказують, що в обґрунтування безспірності вимог нотаріусу було надано перелік документів, що передбачено чинним законодавством України та підтверджують безспірність заборгованості за Договором. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Як вбачається із заяви про вчинення виконавчого напису, стягувачем належним чином виконано вимоги законодавства щодо переліку документів, які в силу вказаних положень законодавства встановлюють безспірність і заборгованість та, на підставі яких вчиняється виконавчий напис. Таким чином при вчиненні виконавчого напису нотаріусом та стягувачем було дотримано усіх вимог законодавства, що ставляться до вказаної нотаріальної дії. Вважають, що позовні вимоги є повністю необґрунтованими, заявленими з порушенням та невідповідністю обставинам справи та спростовуються наведеними запереченнями та доказами, а тому не підлягають до задоволення .
В судове засідання окрімпозивачки ОСОБА_1 , її представниці ОСОБА_2 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представниці в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, уточнення позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
       Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 10,12, 16, 27, 76, 81,133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274-279, 351-355 ЦПК України та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що 13.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 817, про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1575 га, що розташована в Пустомитівському районі, Скнилівська сільська Рада, кадастровий номер 4623686200:01:001:0157, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з 5 житлових кімнат та кухні, загальною площею 408,2 кв.м., житловою - 113,6 кв.м. Власником предмета іпотеки є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене нерухоме майно було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору кредиту №600/07-207 від 27.09.2007 року, кредитором за яким є Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропоновано задовольнити вимоги стягувача в розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання позичальником кредитного договору за період з 19.02.2018 року по 19.02.2019 року, а саме строкова заборгованість - 1009544,37 грн., прострочена заборгованість - 27041,34 грн., строкова заборгованість по нарахованих % - 970123,61 грн., прострочена заборгованість по нарахованих % - 125943,32 грн. Загальна сума заборгованості становить 2132652,64 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. 08.07.2019 року за заявою про примусове виконання згаданого вище виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким Зоряном Вікторовичем винесено постанову відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2. У наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О копіях документів, на підставі яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис, наявний список групових поштових відправлень листів рекомендованих поданих в НВПЗ Чернігів, у якому зазначено прізвище позивача, однак розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання такий не містить. Докази отримання боржником письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання відсутні. Таким чином, доводи позивача щодо неотримання ним вимоги нотаріуса про усунення порушень знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом, що виключає безспірність суми заборгованості. Окрім зазначеного, з тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-89 Закону України "Про нотаріат", глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Суд прийшов до висновку, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 13.05.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду - немає.
       28.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Людмила Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович, в якому з врахуванням уточнених позовних вимог просила:
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №817, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О. від 13.05.2019 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1575 га, що розташована у Пустомитівському районі, Скнилівська сільська рада, кадастровий номер 4623686200:01:001:0157, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку та житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з п`яти житлових кімнат та кухні, загальною площею 408,2 кв.м., житловою - 113,6 кв.м.
       Позов мотивувала тим, що 27.09.2007 року між нею та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №600/07-207, відповідно до якого їй надано кредитні кошти на придбання житлової нерухомості в сумі 990000,00 грн. зі сплатою 13,5% річних за користувуння кредитними коштами, із кінцевим строком повернення до 27.09.2032 року. В забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором, 27.09.2007 року укладено договір іпотеки, згідно якого позивач в іпотеку АТ «Укрсоцбанк» передала вищевказане майно. Вона дізналася, що 08.07.2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. відкрито виконавце провадження щодо виконання оскаржуваного виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог АТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором в розмірі загальної суми заборгованості 2132652,64 грн., з яких строкова заборгованість - 1009544,37 грн., прострочена заборгованість - 27041,34 грн., строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 970123,61 грн., прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 125943,32 грн., під час якого ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року замінено стягувача АТ «Укрсоцбанк» на правонаступника АТ «Альфа-Банк». Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості, а також суми штарфних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними; розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, відсотках річних та пені, не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника, нотаріус не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Крім того, нотаріус не перевірила, чи розповсюджується на відносини між позивачем і відповідачем дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стосовно мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки. Будинок, на який звернено стягнення, являється єдиним житлом для її сім`ї, іншого житла у них немає, до членів її сім`ї належить і неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що вона повідомляла приватного виконавця заявою від 12.03.2020 року. Житловий будинок - предмет іпотеки було придбано за суму, яка перевищує суму кредиту. На підставі наведеного просила позовні вимоги задовольнити.
       Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, - 13.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Л.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 817, про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1575 га, що розташована в Пустомитівському районі, Скнилівська сільська Рада, кадастровий номер 4623686200:01:001:0157, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з 5 житлових кімнат та кухні, загальною площею 408,2 кв.м., житловою - 113,6 кв.м. Власником предмета іпотеки є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене нерухоме майно було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору кредиту №600/07-207 від 27.09.2007 року, кредитором за яким є Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропоновано задовольнити вимоги стягувача в розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання позичальником кредитного договору за період з 19.02.2018 року по 19.02.2019 року, а саме строкова заборгованість - 1009544,37 грн., прострочена заборгованість - 27041,34 грн., строкова заборгованість по нарахованих % - 970123,61 грн., прострочена заборгованість по нарахованих % - 125943,32 грн. Загальна сума заборгованості становить 2132652,64 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.
08.07.2019 року за заявою про примусове виконання згаданого вище виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким Зоряном Вікторовичем винесено постанову відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.
Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15 (провадження № 14-706цс19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018 св 18), від 03 червня 2020 року у справі №359/8181/18 (провадження № 61-22164 св 19).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18).
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
       Судом першої інстанції правильно встановлено, що до заяви про вчинення спірного виконавчого напису були подані такі документи: 
- іпотечний договір, 
- Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, 
- договір від 26.06.2009 року про внесення змін до Іпотечного договору,
- Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, договір від 26.06.2012 року про внесення змін до Іпотечного договору,
- Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, 
- копія кредитного договору, засвідчена стягувачем, 
- додаткова угода від 26.06.2009 року про внесення змін до Договору кредиту,
- додаткова угода від 27.06.2008 року про внесення змін до Договору кредиту,
- договір по внесення змін №6 від 10.08.2016 року до договору кредиту, 
- договір про внесення змін від 25.06.2012 року до договору кредиту, 
- договір про внесення змін від 22.07.2011 року до договору кредиту, 
- додаткова угода про внесення змін від 22.09.2009 року, 
- копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання,
- копія розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку, що підтверджують надіслання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, 
- довідка-розрахунок заборгованості, 
- Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Судом першої інстанції, також, правильно встановлено, що у наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Л.О копіях документів, на підставі яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис, наявний список згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в НВПЗ Чернігів, у якому зазначено прізвище позивача, однак розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання такий не містить.
Суд правильно встановив, що докази отримання боржником письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання відсутні. Таким чином, доводи позивачки щодо неотримання нею вимоги нотаріуса про усунення порушень знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом, що виключає безспірність суми заборгованості.
       Крім цього, з тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-89 Закону України "Про нотаріат", глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.
Так, постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» до зазначеного Переліку внесена зміни, та доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 13.05.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Відповідач не навів будь-яких доводів, які б спростовували вказані висновки суду та не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом.
Зважаючи на вказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - залишити без задоволення.
       Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

       Повний текст постанови складено 08 червня 2023 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик

        Судді:                 Н.П. Крайник 

                                М.М. Шандра