Постанова
Іменем України
(додаткова)
                                                                                                               
12 квітня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 210/340/20
провадження № 61-21410св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І., 
суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Пророка В. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021  року скасовано та ухвалено нове рішення.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 , яке відбулося на підставі протоколу  засідання профкому Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 09 жовтня 2019 року № 1.
 
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді керуючої справами профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»                             з 10 жовтня 2019 року.
 
Стягнено з Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 406 475,70 грн без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.
 
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року касаційну скаргу Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» задоволено частково.
 
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
 
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення та її обґрунтування
 
У грудні 2022 року представник Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Гапон С. Г. подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі.
 
Заява обґрунтована тим, що в суді першої інстанції відповідач подавав клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу. Загальна сума витрат на надання правової допомоги в справі становить 9 700,00 грн. Крім того, відповідачем було сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 9 945,50 грн.
 
Посилаючись на те, що Верховний Суд задовольнив частково його касаційну скаргу та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, однак не здійснив розподіл судових витрат, посилаючись на пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України, заявник просить суд ухвалити додаткове рішення у цій справі про розподіл судових витрат.
 
Позиція осіб, які брали участь у розгляді справи
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду пояснення на заяву Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування яких зазначає, що вона як позивач у цій справі не повинна відшкодовувати відповідачу витрати, сплачені ним за подання касаційної скарги у розмірі 9 945,50 грн, оскільки вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
 
Щодо вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 9 700,00 грн ОСОБА_1 зазначає, що такі витрати не підлягають відшкодуванню. Так, відповідач у порушення норм частини дев`ятої статті 83 ЦПК України не направляв позивачу докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу. Крім того, звертаючись до суду з касаційною скаргою, відповідач не заявляв вимог про стягнення витрат на правову допомогу, а з заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат він звернувся поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Тому заява Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про ухвалення додаткового рішення підлягає залишенню без розгляду. 
 
Також зазначає про неспівмірність заявлених відповідачем витрат з виконаною роботою.
 
Позиція Верховного Суду та її нормативно-правове обґрунтування
 
Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення цієї заяви.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
 
При прийнятті 26 жовтня 2022 року постанови Верховним Судом питання про розподіл судових витрат не вирішувалося.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» сплатила за її подання судовий збір у розмірі 9 945,50 грн.
 
Оскільки касаційна скарга задоволена частково, оскаржувані рішення скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог,  сплачений за її подання судовий збір у розмірі 9 945,50 грн підлягає відшкодуванню.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
 
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
 
Згідно із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21), позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.
 
Таким чином, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в силу вимог пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду.
 
З огляду на те, що суд касаційної інстанції задовольнив касаційну скаргу частково, скасував рішення суду першої інстанції і постанову апеляційного суду та ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодуванню за рахунок державного бюджету підлягають витрати Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», пов`язані зі сплатою судового збору за подання касаційної скарги в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 8 263,90 грн.
 
Оскільки в частині позовних вимог про визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору, то з неї підлягає стягненню на користь Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 1 681,60 грн.
 
Щодо відшкодування відповідачу понесених ним витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви з огляну на таке.
 
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
 
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
 
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді регламентовано в пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України.
 
Згідно із частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга      статті 137 ЦПК України).
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;                   4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя, четверта статті 137 ЦПК України).
 
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
 
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі                                       № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого                      2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною.
 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
Можливість подання сторонами доказів на підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.
 
Тобто, докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суді першої інстанції або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно, подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає. Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19.
 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
 
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня                      2021 року у справі № 757/60277/18-ц.
 
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем неодноразово заявлялися клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача, понесених ним витрат на правову допомогу (т. 1 а. с. 110-116, 180-186, 197-199, 218-225, т. 2 а. с. 3-6). Так, остаточно у суді першої інстанції відповідач просив суд стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу на загальну суму 4 600,00 грн (т. 2 а. с. 3-6).
 
На підтвердження понесених витрат відповідач надавав у суді першої інстанції наступні документи: 
 
- договір про надання правової допомоги від 13 січня 2020 року, укладений між Первинною профспілковою організацією Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ОСОБА_2 , та додаток до нього;
- акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму 1 600,00 грн;
- платіжне доручення від 14 квітня 2020 року № 1029;
- додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 13 травня 2020 року;
- додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 27 травня 2020 року;
- акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму 700,00 грн та платіжне доручення від 04 червня 2020 року №  1147;
- акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму 800,00 грн та платіжне доручення від 07 липня 2020 року № 1246;
- акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму 500,00 грн та платіжне доручення від 29 січня 2021 року № 73;
-  договір про надання правової допомоги від 04 січня 2021 року, укладений між Первинною профспілковою організацією Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ОСОБА_2 , та додаток до нього;
- акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму 500,00 грн та платіжне доручення від 07 квітня 2021 року № 2622;
- акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму 500,00 грн та платіжне доручення від 18 червня 2021 року № 694.
 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
 
Колегія суддів, вивчивши докази, подані Первинною профспілковою організацією Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, з урахуванням вимог частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України вважає їх співмірними із заявленими вимогами. Суд не приймає до уваги доводи позивача про необґрунтованість та неспівмірність таких витрат, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у цій справі під час розгляду справи у суді першої інстанції. Крім того, суд враховує, що під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач не подавала до суду свої заперечення на клопотання відповідача про стягнення з неї на його користь понесених ним витрат на правову допомогу.
 
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 4 600,00 грн на відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу.
 
В іншій частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки ні в суді апеляційної інстанції, ні в суді касаційної інстанції відповідач не заявляв таких вимог, не подавав  докази на підтвердження розміру витрат, які він сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної чи касаційної інстанції, а також не заявляв клопотань про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
 
Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»  задовольнити частково.
 
Компенсувати Первинній профспілковій організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання касаційної скарги, у сумі 8 263 (вісім тисяч двісті шістдесят три) грн 90 коп. за рахунок державного бюджету України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»  1 681,60 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) грн 60 коп. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»                      4 600,00  (чотири тисячі шістсот) грн на відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    А. І. Грушицький
Судді:                                                                                     С. О. Карпенко
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров
В. В. Пророк