Справа № 158/749/23  Провадження №33/802/294/23 	Головуючий у 1 інстанції:Сіліч Ю. Л. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В. на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення на підставі ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000  (сімнадцять тисяч) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору.
Згідно з постановою судді  ОСОБА_1  визнаний винним за те, що 05 березня 2023 року о 09 год 26 хв на автодорозі м. Ківерці – с.Бодячів він керував автомобілем марки «Мазда CX7» д.н.з.« НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, та в порушення вимог п.2.5 ПДР від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, 05 березня 2023 року о 09 год 26 хв, він на автодорозі м.Ківерці-с.Бодячів, в порушення вимог п.2.4, 8.9. «б» ПДР, керуючи автомобілем марки «Мазда CX7» д.н.з.« НОМЕР_1 », не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків та гучномовця. 
Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник оскаржує його з мотивів незаконності і необґрунтованості. Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Вважає, що відеофіксація події не містить жодних доказів на підтвердження вчинення його підзахисним вказаного адміністративного правопорушення. З огляду на наведене, просить скасувати судове рішення, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 – закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
ОСОБА_1 та його захисник Лавренчук О.В. у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином та завчасно повідомлялися про час, дату та місце проведення апеляційного розгляду, що підтверджується телефонограмою від 25.04.2023, яка міститься у матеріалах справи (а.с.27). Жодних клопотань від них про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Положення ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному  законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
На думку апеляційного суду, судом першої інстанції вказаних норм Закону дотримано.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05.03.2023 серії ААД № 058361, 05 березня 2023 року о 09 год 26 хв на автодорозі м. Ківерці – с.Бодячів  ОСОБА_1  керував автомобілем, марки «Мазда CX7» д.н.з.« НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, та в порушення вимог п.2.5 ПДР від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (справа №158/749/23 а.с.3). 
А відповідно до протоколу серії ААД №058362 від 05.03.2023, 05 березня 2023 року о 09 год 26 хв, ОСОБА_1 на автодорозі м.Ківерці-с.Бодячів, в порушення вимог п.2.4, 8.9. «б» ПДР, керуючи автомобілем марки «Мазда CX7» д.н.з.« НОМЕР_1 », не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків та гучномовця (справа №158/751/23 а.с.3).
Протоколи про адміністративні правопорушення підписані ОСОБА_1 .. Зауваження до протоколів відсутні.
Викладені у протоколі обставини підтверджуються і відеозаписом, який є в матеріалах справи № 158/751/23 (а.с.5).
На переконання апеляційного суду, протоколи про адміністративні правопорушення складені із дотриманням вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, а тому є належними і допустимими доказами в розумінні положень ст.251 КУпАП.
Положення ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції) визначають, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Оскільки у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції мали право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Це підтверджується і відеозаписом події з нагрудних камер працівників поліції (справа №158/749/23 а.с.8).
Тому твердження захисника про те, що відеофіксація події не містить доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає голослівними.
Зокрема, як вбачається з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, коли ОСОБА_1 зрозумів, що його переслідують працівники поліції, він вибіг із транспортного засобу, яким кермував (справа №158/749/23 а.с.8, час відео: 00:01:19).
Коли поліцейські догнали ОСОБА_1 і запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він відмовився (справа №158/749/23 а.с.8, час відео: 00:00:45).
На повторну вимогу працівників поліції пройти такий огляд ОСОБА_1 також відмовився (справа №158/749/23 а.с.8, час відео: 00:00:55).
ОСОБА_1 заперечував факт керування ним автомобілем, проте поліцейський відповів: «Я вам показував відео, як Ви їхали», що зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (справа №158/749/23 а.с.8, час відео: 00:01:00).
Такі дії поліцейських повністю відповідають роз`ясненням, які містяться у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
Тому посилання захисника на ту обставину, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Таким чином, доводи захисника про те, що відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не утворює окремий закінчений склад адміністративного правопорушення, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, і потребує в подальшому огляду водія у лікаря-нарколога, суперечать нормам Закону.
Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився проходити у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівник поліції склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у якому зазначив ознаки алкогольного сп`яніння водія: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, та його відмову від проходження такого огляду.
На переконання апеляційного суду, зазначені докази у даній справі є належними та допустимими в розумінні положень ст.251 КУпАП. Піддавати їх сумніву у суду апеляційної інстанції немає підстав, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та відтворюють фактичні обставини даної справи.
Отже, сукупність вищенаведених доказів повністю спростовує доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, які ставляться йому у провину.
З огляду на наведене, вважаю, що винуватість  ОСОБА_1 у порушенні п.2.5, 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП, є повністю доведеною сукупністю належних та допустимих доказів у розумінні ст.251 КУпАП, які містяться у матеріалах справи. 
На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та на підставі ст.36 КУпАП визначив стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки згідно з довідкою № 2214/50/1/01-2023 від 07.03.2023 посвідчення водія у ОСОБА_1 08.06.2021 було вилучено, а з 03.09.2021 – направлено до ТСЦ та анульовано (справа №158/749/23 а.с.7). Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушень (05.03.2023), які ставляться йому у провину, не був наділений правом керування транспортними засобами. 
Нові докази, які спростовували б висновки місцевого суду, суду апеляційної інстанції надані не були. 
Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною і обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає. 
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В. – залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов