ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/10073/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу     Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
          на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 року (головуючий суддя Луніна ОС.) 
          в адміністративній справі №160/10073/22 за позовом ОСОБА_1  
           до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, 
           третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів   Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області       
          про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач,  ОСОБА_1 , звернувся 13.07.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив (а.с. 1-8, 90-97): 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.05.2022 року, вих. № 143150011974, згідно з яким, ОСОБА_1 відмовлено у врахуванні стажу роботи за періоди з 15.08.1984 року по 20.06.1995 року, з 12.03.1996 року по 20.07.1997 року, з 23.01.1992 року по 24.02.1996 року, з 22.07.1997 року по 01.02.1999 року, що дає право на призначення пенсії за віком, на підставі ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при призначенні пенсії зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком, на підставі ст.26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, наступні періоди роботи: 
з 15.08.1984 року по 22.01.1992 року - на посадах агронома-насіннєвода, виконуючим обов`язки головного агронома, головним агрономом радгоспу імені XXV з`їзду КЗТРС; (записи у трудовій книжці №№ 2-5); 
з 23.01.1992 року по 24.02.1996 року - на посадах бригадиру бригади №3, старшого гідротехніка у колгоспі «Авангард» (записи у трудовій книжці №№ 6-8); 
з 12.03.1996 року по 20.07.1997 року - на посаді інженера І категорії на Інгулецькій держсортостанції. (записи у трудовій книжці №№ 9,10); 
з 22.07.1997 року по 01.02.1999 року - на посадах головного агроному колгоспу «Прибузький», бригадиром тракторної бригади кооперативу «Заря» асоціації кооперативів Жовтневого району Миколаївської області (записи у трудовій книжці №№ 11-13);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.05.2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом, призначити пенсію;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 10.05.2022 р. нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком.
          В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач не зарахував до його страхового стажу вказані періоди роботи. ОСОБА_1 вважає, що на підставі його заяви пенсійний орган був зобов`язаний призначити позивачу пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що підстави не зарахування відповідачем періодів його роботи не мають законного обґрунтування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 року залучено до участі у справі №160/10073/22 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ 20490012) та залучено до участі у справі №160/10073/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області (вул. Морехідна, 1,                       м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159). 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.05.2022 року, вих. №143150011974, яким відмовлено ОСОБА_1 у врахуванні до стажу роботи періодів 
з 15.08.1984 року по 20.06.1995 року, 
з 12.03.1996 року по 20.07.1997 року, 
з 23.01.1992 року по 24.02.1996 року, 
з 22.07.1997 року по 01.02.1999 року, що дає право на призначення пенсії за віком, на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком, на підставі ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, наступні періоди роботи: 
з 15.08.1984 року по 22.01.1992 року - на посадах агронома-насіннєвода, виконуючим обов`язки головного агронома, головним агрономом радгоспу імені XXV з`їзду КЗТРС; 
з 23.01.1992 року по 24.02.1996 року - на посадах бригадиру бригади №3, старшого гідротехніка у колгоспі «Авангард»;
з 12.03.1996 року по 20.07.1997 року - на посаді інженера І категорії на Інгулецькій держсортостанції; 
з 22.07.1997 року по 01.02.1999 року - на посадах головного агроному колгоспу «Прибузький», бригадиром тракторної бригади кооперативу «Заря» асоціації кооперативів Жовтневого району Миколаївської області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.05.2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що не зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області вказаних вище періодів роботи до страхового стажу позивача є безпідставними. Разом з цим зауважив, що не вправі підміняти собою пенсійний орган та вирішувати питання щодо зарахування таких періодів до пільгового стажу позивача. Наведене вище також стосується й позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача-1 нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком з 10.05.2022 р., адже позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права і суд не може втручатись в дискреційні повноваження пенсійного органу. Відмова відповідача-2 в призначенні позивачу пенсії за віком була обґрунтована відсутністю необхідного страхового стажу. Зобов`язавши пенсійний орган врахувати періоди роботи позивача до стажу, суд не може одночасно зобов`язати відповідача-1 призначити й нарахувати пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Вказує, що оскільки відповідач був уповноважений на розгляд конкретної заяви позивача про призначення пенсії від 10.05.2022, то територіальний орган Пенсійного фонду України уповноважений по розгляду питання щодо призначення пенсії в даному випадку може бути визначено лише Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області було встановлено,  що пенсійний вік позивача на момент звернення за призначенням пенсі становить 60 років, проте страховий стаж становить 15 років 06 місяців 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком при необхідній кількості 29 років відповідно до ст.26 Закону №1058.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
          Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , та внутрішньо переміщеною особою згідно довідки від 01.07.2022 р. за №1242-5001824254.
За змістом трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 :
- у період з 01.04.1979 р. по 01.08.1984 р. позивач навчався в Українській сільськогосподарській академії; (запис №1);
- у період з 15.08.1984 р. по 22.01.1992 р. позивач працював на посадах агронома-насіннєвода, виконуючим обов`язки головного агронома, головним агрономом радгоспу імені XXV з`їзду КПРС та був звільнений у зв`язку із реорганізацією радгоспу в колгосп «Авангард» (записи №№ 2-5), (до позовної заяви додана копія довідки про реформування колгоспу №96 від 23.06.2022 року);
- у період з 23.01.1992 р. по 24.02.1996 р. позивач працював у колгоспі «Авангард» на посадах бригадиру бригади №3, старшого гідротехніка (записи №№ 6-8);
- у період з 12.03.1996 р. по 20.07.1997 р. позивач працював на посаді інженера І категорії на Інгулецькій держсортостанції (записи №№ 9,10);
- у період з 22.07.1997 р. по 01.02.1999 р. позивач працював на посаді головного агроному колгоспу «Прибузький», бригадиром тракторної бригади кооперативу «Заря» асоціації кооперативів Жовтневого району Миколаївської області (записи №№ 11-13);
- у період з 02.02.1999 р. по 31.01.2001 р. позивач працював на посаді головного агроному кооперативу «Колос» та був звільнений у зв`язку із реорганізацією кооперативу в приватне сільськогосподарське підприємство «Зеніт» (записи №№ 15, 16);
- у період з 01.02.2001 р. по 21.06.2009 р. позивач працював головним агрономом, заступником директора у приватному сільськогосподарському підприємстві «Зеніт» (записи №№ 16-18);
- у період з 01.09.2010 р. по 31.12.2010 р. позивач працював на посаді бригадиру тракторно-полеводчеської бригади у фермерському господарстві «Деметра-К» та був звільнений за власним бажанням (записи №» 19-20).
10.05.2022 р. ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказану вище заяву відповідачем-1 за принципом екстериторіальності направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
За результатами розгляду цієї заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення за №143150011974 від 13.05.2022 р., яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.
У вказаному вище рішенні пенсійний орган зазначив, що не зарахував до страхового стажу позивача такі періоди роботи:
- з 15.08.1984 р. по 22.01.1992 р., та з 12.03.1996 р. по 20.07.1997 р., оскільки запис про звільнення закріплений нечітким відбитком печатки;
- з 23.01.1992 р. по 24.02.1996 р., оскільки відсутні відомості про відпрацьовані вихододні;
- з 22.07.1997 р. по 01.02.1999 р., оскільки відсутні відомості про відпрацьовані вихододнів та відсутні відомості про реорганізацію.
Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.05.2022 року, вих. №143150011974, згідно з яким, ОСОБА_1 відмовлено у врахуванні стажу роботи за періоди з 15.08.1984 року по 20.06.1995 року, з 12.03.1996 року по 20.07.1997 року, з 23.01.1992 року по 24.02.1996 року, з 22.07.1997 року по 01.02.1999 року, що дає право на призначення пенсії за віком, на підставі ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України,  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. 
Пунктом 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
В силу ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №637 від 12.08.1993 року передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної вище постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). 
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній записів.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.05.2022 року, вих. №143150011974, зазначено підстави не зарахування до страхового стажу позивача таких періодів роботи:
- з 15.08.1984 р. по 22.01.1992 р., та з 12.03.1996 р. по 20.07.1997 р., оскільки запис про звільнення закріплений нечітким відбитком печатки;
- з 23.01.1992 р. по 24.02.1996 р., оскільки відсутні відомості про відпрацьовані вихододні;
- з 22.07.1997 р. по 01.02.1999 р., оскільки відсутні відомості про відпрацьовані вихододнів та відсутні відомості про реорганізацію.
Надаючи оцінку діям пенсійного органу щодо не врахування до пільгового стажу позивача вказаних вище періодів, колегія суддів апеляційної інстанції  зазначає таке.
Записами трудової книжки позивача (яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи,) підтверджуються періоди роботи:
- з 15.08 1984 р. по 22.01 1992 р. (працював на посадах агроиома-насіннєвода, виконуючим обов`язки головного агронома, головним агрономом радгоспу імені XXV з`їзду КПРС,  звільнений у зв`язку із реорганізацією радгоспу в колгосп «Авангард») - записи № 2-5, 
- з 23.01.1992 р. по 24.02.1996 р. (працював у колгоспі «Авангард» на посадах бригадиру бригади №3, старшого гідротехніка) - записи №6-8, 
- з 12.03.1996 р. по 20.07.1997 р. (працював на посаді інженера І категорії на Інгулецькій держсортостанції) - записи №№ 9,10, 
- 22.07.1997 р. по 01.02.1999 р., (працював на посаді головного агроному колгоспу «Прибузький», бригадиром тракторної бригади кооперативу «Заря» асоціації кооперативів Жовтневого району Миколаївської області) - записи №№ 11-13.
При цьому, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, посилання відповідача на те, що запис про звільнення закріплений нечітким відбитком печатки та відсутні відомості про відпрацьовані вихододні, не є підставою для не зарахування до трудового стажу періодів, що відпрацьовані особою.
Так, записи в трудову книжку здійснює роботодавець, а не особисто працівник, отже працівник/пенсіонер не може відповідати за дії вчинені роботодавцем.
Водночас, матеріали справи не містять підтверджень про те, що зазначені записи в трудовій книжці є недійсними, підробними, сфальсифікованими.
Слід також зазначити, що відповідач не позбавлений можливості при призначенні пенсії перевірити інформацію, що міститься в трудовій книжці та в документах, що подаються для призначення пенсії.
Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника встановлює Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 24.11.2006 року за №1231/13105.
Згідно пункту 3 постанови правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 року, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Лише у разі відсутності трудової книжки, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність не зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області вказаних вище періодів роботи до страхового стажу позивача та  зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.05.2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватися розгляд заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах та призначення пенсії, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви (п.4.3 Порядку №22-1).
Відповідно до п. 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 10.05.2022 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку №22-1.
Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявні підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як на визначеного суб`єкта призначення пенсії позивачу.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
          Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову позивачем не оскаржувалось, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 року  – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 30.03.2023  та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова