Номер провадження: 33/813/488/23
Справа № 522/15748/22 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року                                                                 м. Одеса
       
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,
за участю: 
секретаря судового засідання - Тьосової Я.В., 
представника потерпілого - адвоката Сафронюка П.В., 
захисника - Загороднього І.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Загороднього І.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 року, щодо: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

оскарженою постановою судді першої інстанції провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків передбачених ст.38 КУпАП.
Згідно з оскарженою постановою, 23.10.2022 року, об 11:08 год., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі, по Французькому бульвару, біля будинку №34/23, при зміні напрямку руху, не впевнилась у безпечності, внаслідок чого скоїла зіткнення із автомобілем «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушила п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Не погоджуючись з вказаною постановою захисник Загородній І.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
В обґрунтування своїх доводів, в апеляційній скарзі захисник Загородній І.В. вказує про порушення суддею місцевого норм застосування матеріального та процесуального права, не дослідження всіх обставин справи, не врахування висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 02.02.2023 року щодо встановлення об`єктивних даних механізму розвитку вказаної ДТП; не врахування письмових пояснень ОСОБА_1 , в яких остання заперечила факт порушення нею Правил дорожнього руху, а також необґрунтоване закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків передбачених ст.38 КУпАП.
Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції проведено за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 , а також потерпілого ОСОБА_2 , які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не подавали. 
Захисник Загородній І.В. та представник потерпілого - адвокат Сафронюк П.В. повідомили суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обізнані про дату та час розгляду справи, та вважали можливим провести апеляційний розгляд без їх участі. 
Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Заслухавши захисника Загороднього І.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; представника потерпілого - адвоката Сафронюка П.В., який заперечував проти задоволення скарги; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм  процесуального права.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ч.1 ст.8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно з вимогами ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно п.24 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертає увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, визначені статтями 247 і 280 КУпАП, з урахуванням положень ст.251 КУпАП. 
Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи суддею місцевого суду не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Так, зі змісту оскарженої постанови вбачається, що в мотивувальній частині постанови, всупереч вимогам ст.280 КУпАП, суддя не з`ясував та не зазначив свого висновку про те: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи є в діях ОСОБА_1 , відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення склад адміністративного правопорушення; чи підлягає вона адміністративній відповідальності. 
Далі, не виконавши вимоги ст.280 КУпАП, обмежившись посиланням в мотивувальній частині оскарженої постанови на положення ст.38 КУпАП, суддя прийняв рішення про закриття провадження в справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Апеляційний суд звертає увагу, що положеннями ст. 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і те, чи є в діях особи склад адміністративного правопорушення. При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні, у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вказаний Кодекс не містить.
Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та прийняття рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом обов`язковим є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності. 
Таким чином, закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у разі недоведеності наявності події або складу адміністративного правопорушення в діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі - за відсутності події, або складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).
Апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, не досліджено належним чином докази по справі, не встановлено винуватість чи невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, та передчасно прийнято рішення про закриття провадження в справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
З урахуванням наведених обставин, апеляційним судом встановлено, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, всупереч положенням ст.280 КУпАП, суддя першої інстанції в мотивувальній частині постанови не встановив існування факту наявності, або відсутності в діях особи, відносно якої складений протокол про адміністративні правопорушення, складу адміністративного правопорушення (вини).
За таких підстав, враховуючи положення ч.8 ст.294 КУпАП, постанова судді першої інстанції підлягає безумовному скасуванню та прийняття нового рішення судом апеляційної інстанції.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, при викладених в протоколі обставинах, є не доведеним.
До такого висновку апеляційний суд приходить з огляду на таке.
З матеріалів судової справи вбачається, що інспектором патрульної поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 23.10.2022 року серії ААД №358310, відповідно до якого 23.10.2022 року, об 11:08 год., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі, по Французькому бульвару, біля будинку №34/23, при зміні напрямку руху, не впевнилась у безпечності та скоїла зіткнення із автомобілем «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, чим порушила п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
В протоколі ОСОБА_1 зазначила свої власноручні пояснення, в яких не погодилась із складеним відносно неї протоколом (а.п.1). 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що на схемі місця ДТП від 23.10.2022 року зафіксовано розташування автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , та «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , після виниклої дорожньо-транспортної пригоди, напрямки руху та місце зіткнення визначено на смузі руху автомобілю «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1  (а.п. 2).    
Згідно схеми ДТП: автомобіль «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , отримав наступні механічні пошкодження: задній бампер з лівої сторони, кришка багажника; автомобіль «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , отримав наступні механічні пошкодження: передній бампер, капот, передня права фара, переднє праве крило. 
Апеляційний суд звертає увагу, що схему ДТП водій ОСОБА_2 підписав без будь-яких застережень чи зауважень, що свідчить про те, що останній погодився із правильністю фактів та обставин, зафіксованих у схемі. Водій ОСОБА_1 від підпису схеми місця ДТП відмовилась. 
В своїх окремих письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що 23.10.2022 року вона рухалась по Французькому бульвару в напрямку вул. Академічна в м. Одесі, відчула сильний поштовх позаду, після чого автомобіль розвернуло (а.п.3). 
Відповідно до письмових пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 від 23.10.2022 року, останній вказав, що керуючи автомобілем «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , рухався по вул. Французький бульвар, побачив попереду автомобіль «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , із увімкненим покажчиком аварійної сигналізації, в момент руху вказаний автомобіль став знижувати швидкість та притискатися праворуч. Після чого він, переконавшись, що зустрічна смуга є вільною, почав здійснювати випередження, автомобіль «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , став здійснювати поворот ліворуч (а.п.4). 
07.12.2022 року ОСОБА_1 до суду подано клопотання про закриття провадження по справі відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в діях водія автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . 
У вказаному клопотанні ОСОБА_1 наполягала на тому, що не порушувала Правил дорожнього руху, та описала свою версію події, відповідно до якої дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення п.13.1 ПДР іншим водієм автомобілю «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який рухаючись по проїзній частині вул. Французький бульвар в напрямку вул. Академічна в м. Одесі, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, та скоїв зіткнення із задньою лівою частиною її автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 . 
ОСОБА_1 пояснила, що рухалась в своїй смузі для руху зі швидкістю до 30 км/год, напрямку не змінювала, відчула сильний удар в задню частину автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , який від силу удару розвернуло та відкинуло на зустрічну смугу руху. 
Однак, доводи ОСОБА_1 в зазначеному клопотанні суддею першої інстанції належним чином перевірені не були.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції не були перевірені пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час судового розгляду в сукупності з іншими доказами, що свідчить про неповноту судового розгляду.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 07.12.2022 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції клопотання про призначення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи (а.п.8-9). 
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2022 року вказане клопотання ОСОБА_1 задоволено та призначено комплексну судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, з поставленням перед експертом певного переліку питань, виконання якої покладено на експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, з наданням матеріалів справи про адміністративне правопорушення та відеозаписів указаної дорожньо-транспортної пригоди (а.п.18-19). 
Відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №КСЕ-19/116-22/20586-ІТ від 02.02.2023 року розвиток дорожньо-транспортної ситуації не залежав від дій водія автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , і вона не мала технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 . У даній дорожній ситуації діях водія автомобіля «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху, яка, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку із настанням події цієї пригоди. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.13.1 ПДР України та він мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , дотримуючись вимог п.13.1 ПДР України (а.п. 26-35).
Згідно вказаного висновку вбачається, що для проведення експертизи експерту було надано копію постанови про призначення експертизи та всі матеріали справи про адміністративне правопорушення №522/15748/22, в тому числі і відеозаписи, на яких зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди. 
При проведенні дослідження експертом враховано два варіанти обставин та механізму розвитку дорожньо-транспортної ситуації, а саме варіант №1 відповідно до показань водія автомобіля «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та варіант №2 відповідно до показань водія автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . 
У висновку експертом зазначено, що аналіз обставин та механізм розвитку дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до показань водія ОСОБА_1 відсутні суперечності щодо розвитку механізму дорожньо-транспортної пригоди. 
Експертом зазначено, що відповідно до матеріалів справи, відеозаписів ДТП, які наявні в матеріалах, а також вихідних даних, наданих до копії постанови про призначення судової експертизи, дана дорожньо-транспортна пригода сталася у денний час доби, тому в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 мав об`єктивну можливість бачити, що попереду в смузі його руху, у попутному напрямку рухається автомобіль «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , який до зіткнення рухався прямолінійно, не змінюючи напрямок руху, і враховуючи швидкість керованого ним транспортного засобу та дорожню обстановку повинен був дотримуватися до автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , що рухався попереду по тій же самій смузі таку відстань, щоб у разі його раптового гальмування або зупинки мати можливість запобігти зіткнення без виконання будь-якого маневру. Експерт дійшов висновку, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , дотримуючись вимог п.13.1 ПДР. 
Також експертом враховано, що відповідно до матеріалів справи, вихідних даних, наданих до копії постанови про призначення судової експертизи та аналізу і механізму розвитку цієї дорожньо-транспортної ситуації, для водія автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , яка до зіткнення з автомобілем «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , рухалася по своїй смузі руху прямолінійно, тобто не змінювала напрямок та характер свого руху, не виконувала будь-яких маневрів, і під час руху автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , відбулося зіткнення її задньої лівої частини з передньою правовою частиною автомобіля «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , який рухався позаду в попутному з нею напрямку в її смузі руху, ОСОБА_1 виконала вимоги ПДР і не могла контролювати та прогнозувати дії водія автомобіля «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 . Експерт дійшов висновку, що розвиток цієї дорожньо-транспортної ситуації не залежав від водія автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , відповідно в її діях не вбачаються невідповідності вимогам ПДР, і ОСОБА_1 не мала технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 .
При проведенні дослідження експерт зазначив, що відповідно до матеріалів справи та вихідних даних, наданих до копії постанови про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , тому в діях водія ОСОБА_2 убачається невідповідність вимогам п.13.1 ПДР, яка з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди. 
З оскарженої постанови вбачається, що суддя першої інстанції лише формально послався на вказані висновки транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, однак не здійснив аналізу вказаного висновку експерта як доказу в розумінні ст.ст.251, 252 КУпАП та не надав йому жодної правової оцінки.
В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілого - адвокат Сафронюк П.В. вказав, що експертиза проведена з порушенням на підставі спотворених даних, лише на поясненнях ОСОБА_1 . Разом з тим, представник потерпілого підтвердив, що потерпілий при призначенні вказаної експертизи не був обмежений у праві ставити експерту додаткові питання, або клопотати перед судом про призначення додаткової експертизи, однак ОСОБА_2 своїм правом не скористався.
У апеляційного суду не має підстав ставити під сумнів висновки комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №КСЕ-19/116-22/20586-ІТ від 02.02.2023 року щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, при проведенні якої в розпорядження експерта були надані всі матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема схема місця ДТП, письмові пояснення учасників події, відеозаписи, на яких зафіксовано обставини ДТП. Експертом при проведенні дослідження враховано два варіанти обставин та механізму розвитку дорожньо-транспортної ситуації, а саме варіант №1 відповідно до показань водія автомобіля «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та варіант №2 відповідно до показань водія автомобіля «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , та за результатами проведення вказаного дослідження винесено відповідний висновок. Учасниками дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх представниками не надано інших висновків експертів чи доказів, які б спростовували чи суперечили висновку експерта від 02.02.2023 року. 
При цьому, апеляційний суд повторює, що схему ДТП, яка була надана на дослідження експерта, ОСОБА_2 при складанні протоколу підписав без жодних зауважень.         Відповідно до схеми місця ДТП від 23.10.2022 року, встановлене місце зіткнення транспортних засобів візуально знаходиться на смузі руху автомобілю «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 .
В судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням представника потерпілого - адвоката Сафронюка П.В., з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом досліджено відеозапис події ДТП наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Із вказаного відеозапису вбачається рух транспортних засобів «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , та «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , по Французькому бульвару, в м. Одесі та момент ДТП.
При перегляді вказаного відеозапису представник потерпілого - адвокат Сафронюк П.В. наполягав на тому, що автомобіль «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 не їхав прямо, а здійснив зміщення на смугу зустрічного руху, однак вказані доводи представника потерпілого відеозаписом не підтверджуються.
Крім того, представник потерпілого не заперечував того, що саме цей відеозапис із зафіксованими обставинами дорожньо-транспортної пригоди був у розпорядженні експерта при проведенні транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, якою встановлено, що автомобіль «Suzuki Vitara S», д/н  НОМЕР_1 , рухався по своїй смузі руху прямолінійно, тобто не змінював напрямок та характер свого руху, не виконував будь-яких маневрів.
За таких обставин, з урахуванням сукупності досліджених судом доказів, зокрема: письмових пояснень ОСОБА_1 , долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення; письмових пояснень другого учасника ДТП -  ОСОБА_2 ; протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №358310 від 23.10.2022 року (а.п.1); схеми місця ДТП від 23.10.2022 року (а.п.2);  висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №КСЕ-19/116-22/20586-ІТ від 02.02.2023 року (а.п.26-35); відеозапису, на якому зафіксовані обставини ДТП (а.п. 17), апеляційний суд приходить до висновку про те, що факт порушення ОСОБА_1 п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, а саме те, що керуючи транспортним засобом «Suzuki Vitara S», д/н НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнилась у безпечності, внаслідок чого скоїла зіткнення із автомобілем «Renault Megane», д/н НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 
Оцінюючи обставини даної справи, апеляційний суд вважає, що в даному випадку, підлягає дослідженню питання наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - причинного зв`язку між її діями щодо дотримання правил безпеки дорожнього руху, та наслідків ДТП - отримання транспортними засобами механічних пошкоджень.
Апеляційний суд звертає увагу, що вказане питання неодноразово висвітлювалося в рішеннях суду касаційної інстанції. 
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.11.2014 року (справа №5-18кс14) зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст.286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.
На таку особливість у правозастосуванні орієнтує і Пленум ВС у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14. 
У п.7 вказаної Постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.
Як убачається з оскарженої постанови, суд першої інстанції дійшов висновку  про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст..124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, але з врахуванням встановленого в апеляційному суді не доведення порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, відсутності в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, тому такий висновок судді першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП апеляційним судом визнається помилковим. 
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, досліджені апеляційним судом докази вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини та положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
постановив:

Апеляційну скаргу захисника Загороднього І.В. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 року, якою провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку для її притягнення до адміністративної відповідальності - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду               Р.І. Котелевський