ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 квітня 2023 року 	м.Суми	

Справа №585/3682/17 
Номер провадження 22-ц/816/548/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Мороз Лесею Олексіївною, 
на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2023 року про відмову у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у складі судді Євлах О.О., постанову у м. Ромни Сумської області, 
в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення  аліментів на дитину з ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

17 жовтня 2017 року Роменським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 
20 лютого 2023 року ОСОБА_3 , через свого представника – адвоката Мороз Л.О., звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати вказаний судовий наказ таким, що не підлягає виконанню. Вимоги заяви мотивував тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2023 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , а тому вона втратила право на отримання стягуваних аліментів. 
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 – адвоката Мороз Л.О. відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_3 – адвокат Мороз Л.О., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, якою визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що у зв`язку з позбавленням ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки, вона втратила право на отримання аліментів, які були стягнуті за вказаним судовим наказом. Наголошує на тому, що єдиним законним представником дитини на даний час є він, який і несе витрати на утримання дочки, яка проживає разом з його матір`ю, у зв`язку з тим, що він призваний на військову службу по мобілізації. 
31 березня 2023 року представником боржника – адвоката Мороз Л.О. подано заяву, в якій просить долучити до матеріалів справи копію рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. 
Стягувачем у встановлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні заяви боржника, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківський прав стягувача ОСОБА_2 не свідчить про відсутність обов`язку ОСОБА_3 сплачувати аліменти на утримання дитини, які мають стягуватися не на користь матері, а у спосіб, визначений СК України. 
Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись у жовтні 2017 року до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_2 вказувала на те, що їх з ОСОБА_3 спільна дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських права, яке набрало законної сили 14 лютого 2023 року, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33-35). У ході розгляду даної судової справи було встановлено, що на засідання комісії з питань захисту прав дитини, що відбулося 01 грудня 2021 року, вирішено взяти на облік дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах, в тому числі ОСОБА_4 , яку до поліпшення ситуації у родині передано її бабі – ОСОБА_5 . На час розгляду справи, малолітня ОСОБА_4 проживала та знаходилася на утриманні баби – ОСОБА_5 . 
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом ст.ст. 160, 161 ЦПК України  судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох   дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
 У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (ч. 8 ст. 170 ЦПК України).
Крім того, відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.
Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.
Завершенням судового захисту є фактичне виконання рішення суду, тому наведеними положеннями Основного Закону України встановлено обов`язковість до виконання судових рішень.
Виняток з цього правила становлять перелічені в статті 432 ЦПК України причини, якими може бути обумовлено невиконання рішення суду.
Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.
Зі змісту ст. 181 СК України слідує, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи то дотримання якогось порядку, тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на положення ч.1 ст. 179 СК України, якою визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Зібраними по справі доказами встановлено, що неповнолітня дитина боржника і стягувача – ОСОБА_4 з грудня 2021 року проживає та знаходиться на утриманні матері боржника ОСОБА_3 – ОСОБА_6 . 
Позбавлення батьківства ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки є наслідком втрати матір`ю дитини права на отримання аліментів на утримання дочки, проте, не є безумовною підставою звільнення батька дитини – ОСОБА_3 від обов`язку утримувати дитину, в тому числі шляхом сплати аліментів, які є власністю виключно дочки – ОСОБА_4 . 
Встановлено, що з грудня 2021 року неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 – ОСОБА_5 та знаходиться на її утриманні. Доказів на підтвердження того, що витрати на утримання дочки несе ОСОБА_3 інстанційним судам надано не було. 
Існування судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки, яке було ухвалено до видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки, може бути підставою для перегляду наказу за нововиявленими обставинами у порядку, визначеному главою 3 розділу V ЦПК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Мороз Лесею Олексіївною, залишити без задоволення. 
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   В. І. Криворотенко