ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року	Львів	Справа № 460/4451/19 пров. № А/857/2972/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року (постановлену головуючою-суддею Комшелюк Т.О. в порядку письмового провадження у м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
                                                       в с т а н о в и в :
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03.02.2020, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з урахуванням довідки військової частини (далі - в/ч) НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення для перерахунку пенсії №501/191 від 18.09.2019, починаючи з 01.10.2019 та довідки в/ч НОМЕР_1 про суми індексації грошового забезпечення протягом 24 місяців підряд перед місяцем звільнення №501/591 від 17.10.2019, починаючи з 01.11.2019.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 зобов`язано відповідача протягом одного місяця подати до суду звіт про виконання рішення суду від 03.02.2020 по даній справі.
29.03.2021 від відповідача надійшов звіт про виконання рішення суду від 03.02.2020 по справі №460/4451/19.
Ухвалою суду від 01.04.2021 за результатами розгляду наведеного звіту, ГУ ПФУ в Рівненській області встановлений новий строк для подання звіту про виконання рішення суду.
21.05.2021 від ГУ ПФУ в Рівненській області надійшов звіт про виконання вищевказаного рішення суду №1700-0802-7/21035 від 19.05.2021.
Ухвалою суду 08.06.2021 за результатами розгляду даного звіту, ГУ ПФУ в Рівненській області встановлений новий строк для подання звіту.
09.07.2021 від ГУ ПФУ в Рівненській області надійшов звіт від 07.07.2021 про виконання рішення суду від 03.02.2020 по справі №460/4451/19.
Ухвалою суду від 16.08.2021 за результатами розгляду поданого звіту, ГУ ПФУ в Рівненській області встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 03.02.2020 по справі.
09.09.2021 від ГУ ПФУ в Рівненській області надійшов звіт від 06.09.2021 про виконання рішення суду від 03.02.2020 по даній справі.
Ухвалою суду 10.09.2021 за результатами розгляду поданого звіту, ГУ ПФУ в Рівненській області встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 03.02.2020 по цій справі.
21.10.2021 від ГУ ПФУ в Рівненській області надійшов звіт від 20.10.2021 про виконання рішення суду від 03.02.2020 по справі.
Ухвалою суду від 10.01.2022 за результатами розгляду даного звіту, ГУ ПФУ в Рівненській області встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 03.02.2020 по цій справі.
21.02.2022 від ГУ ПФУ в Рівненській області надійшов звіт від 18.02.2022 про виконання рішення суду від 03.02.2020 по справі №460/4451/19.
Ухвалою суду від 22.02.2022 за результатами розгляду даного звіту ГУ ПФУ в Рівненській області встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 03.02.2020 по цій справі.
15.04.2022 від ГУ ПФУ в Рівненській області надійшов звіт від 13.04.2022 про виконання рішення суду від 03.02.2020 по справі №460/4451/19.
Ухвалою суду від 21.04.2022 за результатами розгляду даного звіту, ГУ ПФУ в Рівненській області встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 03.02.2020 по справі.
01.02.2023 від ГУ ПФУ в Рівненській області надійшов звіт від 19.01.2023 про виконання рішення суду від 03.02.2020 по справі №460/4451/19 у повному обсязі. У поданому звіті відповідач вказав, що позивачу 07.12.2022 виплачено нараховану доплату в сумі 54307,01 грн, що підтверджується Інформацією щодо виплати пенсії за відомостями із пенсійної справи. Просить прийняти даний звіт.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 прийнято звіт ГУ ПФУ в Рівненській області від 19.01.2023 про виконання вищевказаного рішення суду в повному обсязі.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду в частині вирішення питання про встановлення нового строку подання звіту та накладення штрафу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду по справі №460/2896/19 стосується перерахунку та виплати йому пенсії починаючи з 01.10.2019 з урахуванням довідки в/ч НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення для перерахунку пенсії №501/191 від 18.09.2019 та починаючи з 01.10.2019 згідно довідки в/ч НОМЕР_1  про суми індексації грошового забезпечення протягом 24 місяців підряд перед місяцем звільнення №501/591 від 17.10.2019. Вказує, що відповідач немає права вчиняти дії для невиконання судових рішень по справі №460/4451/19 для зменшення поточної пенсії.
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що судовий контроль встановлювався на виконання рішення суду по даній справі, зокрема щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу з урахуванням довідки військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення для перерахунку пенсії №501/191 від 18.09.2019, починаючи з 01.10.2019 та довідки військової частини НОМЕР_1 про суми індексації грошового забезпечення протягом 24 місяців підряд перед місяцем звільненням №501/591 від 17.10.2019, починаючи з 01.11.2019.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем рішення суду від 03.02.2020 по справі №460/4451/19 виконано у повному обсязі, а тому прийняв поданий звіт.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.2, 3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З наведеного видно, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.
Згідно статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 19.03.1997 по справі “Горнсбі проти Греції” Суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.
У рішеннях ЄСПЛ у справах “Бурдов проти Росії” від 07.05.2002, “Ромашов проти України” від 27.07.2004, “Шаренок проти України” від 22.02.2004 зазначено, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу для цілей статті 6 Конвенції.
Відповідно до ч.6 ст.245 КАС України, у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.
Згідно ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною другою статті 382 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту чи за наслідками розгляду такого звіту - встановлення нового строку для подання звіту та накладання штрафу.
Отже, штраф чи встановлення нового строку для подання звіту, в межах судового контролю за виконанням судового рішення передбаченого статтею 382 КАС України, може бути накладений, а новий строк встановлений, за неподання звіту або за наслідками розгляду звіту.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання ухваленого на користь позивача по даній справі рішення, пенсійним органом здійснено перерахунок, виходячи із сум грошового забезпечення, а саме : посадовий оклад - 5500,00 грн, оклад за військовим званням - 1410,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 45% - 3109,50 грн та середньомісячні суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (визначені рішенням суду по справі №460/4451/19) - 9498,53 грн (21480,43+4111,76+97592,64+104117,39+662,52 (індексація)/24). 
Усього сума грошового забезпечення для обрахунку пенсії становила 19518,03 грн. Основний розмір пенсії після проведеного перерахунку становить 12101,18 грн (19518,03 x 62%) = 12101,18 грн. До пенсії за вислугу років призначено надбавки, а саме : надбавка учаснику бойових дій – 391 грн; цільова грошова допомога учаснику бойових дій – 40 грн; на утриманців (782 грн х 4) = 3128 грн. Всього нараховано 15660,18 грн. Сума доплати за період з 01.10.2019 по 30.06.2020 становить 54307,01 грн. 
Вказане підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії позивача у пенсійній справі №1701006452.
Таким чином, відповідачем на виконання рішення суду від 03.02.2020 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки в/ч НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення для перерахунку пенсії №501/191 від 18.09.2019, починаючи з 01.10.2019 та довідки в/ч НОМЕР_1 про суми індексації грошового забезпечення протягом 24 місяців підряд перед місяцем звільнення №501/591 від 17.10.2019, як і ухвалено рішенням суду по справі №460/4451/19.
Крім того, суд першої інстанції вірно вказав, що відповідачем здійснено також перерахунок пенсії позивача та нараховано доплату в сумі 54307,01 грн, яка виплачена відповідачем у повному обсязі 07.12.2022, що підтверджується Інформацією щодо виплати пенсії за відомостями із пенсійної справи позивача.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі “Проніна проти України” (рішення від 18.07.2006). 
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,
                                               п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року по справі №460/4451/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук