КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
Справа №753/10480/22
Провадження № 33/824/2483/2023  Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Бондаренко М.С.
Головуючий  в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
     05 червня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Починка Олександра Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 25.08.2022 року о 09 год. 50 хв., за адресою: м. Київ, Харківська площа, керував транспортним засобом «Mercedes-Bеnz Sprinter 519 CBI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного або медикаментозного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. У встановленому законом порядку водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного чи медикаментозного сп`яніння в медичному закладі в присутності лікаря, на що водій відмовився та своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник адвокат Починок О.І. в інтересах ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обгрунтовуючи скаргу, адвокат Починок О.І. заперечив факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та зазначив, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.
У апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу без присутності ОСОБА_1 , за відсутності будь-яких відомостей про належне повідомлення його про час і дату судового засідання згідно вимог ст. 277-2 КУпАП, чим істотно порушив право ОСОБА_1 на захист в контексті права особи на справедливий суд відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки останній не мав змоги постати перед судом, заявляти клопотання, просити про допит свідків тощо.
У матеріалах справи немає будь-яких достовірних даних про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, відсутні підтвердження, що він отримував повідомлення про розгляд справи. При цьому, посилання суду першої інстанції щодо інформування ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи шляхом надсилання йому sms-повідомлень, є чітким прикладом відповідного формалізму, адже у матеріалах справи немає доказів, які можуть безпосередньо підтвердити, що мобільний номер, на який відправлялись відповідні повістки, належить саме ОСОБА_1 , також у справі відсутні докази, які можуть підтвердити, що саме безпосередньо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто ознайомилась зі змістом повістки, більш того, жодних згод працівникам відповідного підрозділу поліції чи суду першої інстанції на інформування шляхом надсилання sms-повідомлень ОСОБА_1 не надавалось.   
Адвокат у скарзі також зазначає, що центральним доказом, який був покладений в основу постанови від 26 вересня 2022 року судом, є відеозапис з бодікамери поліцейського БК № 473709. Разом з тим, відеозапис із нагрудної камери поліцейського має бути повним, а не окремі його частини, коригування відповідного запису забороняється з мотивів того аби уникнути можливих зловживань від працівників поліції, які полягають у виставленні подій в одному світлі виключно в інтересах обвинувачення.  При цьому, як вбачається з відеозапису з бодікамери поліцейського, він має декілька окремих коригованих частин, тобто не вівся безперервно, як того вимагає Інструкція 1026, що свідчить про недопустимість доказу та його недостовірність. Крім того, відеозапис не містить цифрового підпису його автора, що також свідчить про його недопустимість, як доказу. 
Крім того, апелянт у скарзі посилається на те, що ознаки наркотичного чи медикаментозного сп`яніння зазначені працівниками поліції формально, зі змісту вказаного відео неможливо встановити, що зіниці очей ОСОБА_1 не реагують на світло, адже це був ранок і жодні дії щодо проведення тесту на відповідну властивість працівниками поліції не проводились, більше того, з вказаного відео неможливо встановити блідість обличчя. Натомість з вищевказаного відео вбачається, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на відповідний стан сп`яніння на місці зупинки, мала місце провокація, адже працівник поліції знав, що на даний час ОСОБА_1 фактично перебуває на роботі, здійснює перевезення пасажирів з м. Черкаси до м. Києва і буде позбавлений можливості прибути до відповідного медичного закладу, адже перевозить велику кількість людей та може бути в подальшому звільнений з роботи. 
Вищенаведене у своїй сукупності є підставою для висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами.
Крім того, захисник в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що про існування постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 дізнався від органів державної виконавчої служби України, після чого ним було вжито негайних заходів по витребуванню вказаного рішення суду шляхом отримання правничої допомоги. Копію постанови його захисником було отримано лише 20 квітня 2023 року. В судове засідання до суду першої інстанції ОСОБА_1 не викликався, чим його було позбавлено права брати участь у розгляді справи відносно нього та на оскарження в апеляційному порядку судового рішення. Вищенаведені причини, на думку захисника, є поважними та достатніми для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Апеляційний суд, розглянувши доводи клопотання про поновлення строку, визнає їх  обґрунтованими та поновлює апелянту строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.  
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Починка О.І., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 152883 від 25.08.2022 року (а.с.1); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.08.2022 року (а.с.2); диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.3).
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки наркотичного або медикаментозного сп`яніння, у зв`язку із чим запропонував проїхати до лікаря-нарколога у лікарню, від чого ОСОБА_1 відмовився. 
Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 152883 від 25.08.2022 року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 був направлений на огляд до КМНКЛ «Соціотерапія»; диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного або медикаментозного сп`яніння.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного або медикаментозного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції 25.08.2022 року у ОСОБА_1 , в розумінні п.п. 2, 3 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , який 25 серпня 2022 року о 09 год. 50 хв. у м. Києві по Харківській площі керував транспортним засобом з ознаками наркотичного або медикаментозного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився. 
За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що  ОСОБА_1  допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про порушення вимог ст.268 КУпАП, апеляційний суд визнає обґрунтованими і такі порушення суддею першої інстанції були допущені, оскільки справу було розглянуто без участі  ОСОБА_1 , за відсутності відомостей про належне його повідомлення про дату та час розгляду справи. Разом з тим, недотримання суддею вимог ст.268 КУпАП не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, були в повному обсязі реалізовані ним в суді апеляційної інстанції, де його інтереси представляв адвокат Починок О.І., який навів усі аргументи та надав докази на захистОСОБА_1 , які вважав за необхідне навести та надати.
Більш того, саме ці обставини були взяті судом апеляційної інстанції до уваги при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, який за клопотанням адвоката Починка О.І. був поновлений.
Окрім того, всі наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення щодо незаконності оскаржуваної постанови апеляційним судом ретельно розглянуті і їм дана оцінка, що у свою чергу свідчить про дотримання прав  ОСОБА_1 , передбачених ст.268 КУпАП та їх реалізацію в повному обсязі. 
Надані апелянтом докази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не проводилась безперервна відеофіксація обставин виявленого правопорушення, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18 грудня 2018 року № 1026, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.
Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в  тому числі повного відео з моменту зупинки.
Так, згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Отже, долучення працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення фрагментів відео з відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) щодо відмови особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння носить ініціативний характер і посилання апелянта на наявність такого обов`язку необгрунтовані. Крім того, наявний у справі відеозапис підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога та є достатнім для встановлення наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Необгрунтованими є і доводи скарги про те, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на місці зупинки, виходячи з наступного.
Так, згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 була затверджена вказана раніше Інструкція.
Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Згідно пункту 8 розділу ІІІ Інструкції: метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Згідно пункту 15 розділу ІІІ Інструкції: за результатом огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.
Оскільки цими нормами передбачено огляд водія на стан наркотичного сп`яніння виключно лікарем у закладі охорони здоров`я з обов`язковим відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, посилання апелянта на те, що поліцейські повинні були запропонувати водію пройти огляд  на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, є безпідставними.
Доводи скарги про те, що відеозапис з бодікамери поліцейського БК 473709 є недопустимим доказом в розумінні ст. 74 КАСУ через відсутність цифрового підпису їх автора, не спростовують доведеності факту відмови ОСОБА_1 від запропонованого йому огляду на стан наркотичного сп`яніння, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника адвоката Починка О.І., подана в інтересах ОСОБА_1 , - залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В : 
 
Поновити захиснику адвокату Починку Олександру Ігоровичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року.
 
Апеляційну скаргу захисника адвоката Починка Олександра Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

     
   Суддя  
   Київського апеляційного суду                                                Ю.О. Матвієнко