ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" травня 2023 р.                     Справа№ 910/9917/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Іоннікової І.А. 
 
Секретар судового засідання: Луцюк А.В. За участю представників учасників процесу:  від позивача: адвокат Селіфанов В.В.; від відповідача: не з`явився;	
Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Ровної Наталії Павлівни та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9917/22 (суддя Зеленіна Н.І., м. Київ)

за позовом Фізичної особи-підприємця Ровної Наталії Павлівни
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна"
про стягнення 270 173,07 грн,

За результатами розгляду апеляційних скарг, Північний апеляційний господарський суд,- 
                                        
                                                  ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Фізична особа-підприємець Ровна Наталія Павлівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна" (далі - ТОВ "Сінево Україна") про стягнення заборгованості у розмірі 270 173,07 грн.
Позов обґрунтований тим, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання за договором найму нежилого приміщення від 23.12.2019 внаслідок чого утворилась заявлена до стягнення сума заборгованості, що складається з заборгованості по сплаті фіксованої частини орендної плати в сумі 231 000,00 грн, а також змінюваної частини орендної плати, якою є компенсація спожитих комунальних послуг у розмірі 39 173,07 грн.
Відповідач заперечуючи проти задоволення позову, вказав, що починаючи з 18.03.2022 не використовував приміщення з незалежних від нього обставин, оскільки орендоване приміщення було пошкоджене в результаті обстрілу військами російської федерації.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9917/22 позов задоволено частково.
Стягнути з ТОВ "Сінево Україна" на користь ФОП Ровної Н.П. 51 096,67 грн заборгованості по сплаті орендної плати та 766,45 грн витрат по сплаті судового збору.                У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Вказане рішення суду мотивоване тим, що оскільки докази сплати орендної плати за період з лютого 2022 року по 17.03.2022 в матеріалах відсутні та суду не надано, позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача орендної плати за користування майном підлягає задоволенню частково у розмірі 51 096,67 грн за період з лютого 2022 року по 17.03.2022. Водночас враховуючи відсутність рахунків, виставлених постачальниками відповідних послуг, суд був позбавлений можливості здійснити перерахунок експлуатаційних витрат, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову в цій частині. 

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, ФОП Ровна Н.П. (далі - скаржник-1) звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені вимог по стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості з: фіксованої частини орендної плати за період з18 по 31 березня 2022 року в сумі 13 838,70 грн, а також за квітень 2022 року - вересень 2022 року на загальну суму 211 838,70 грн; змінюваної частини орендної плати (експлуатаційних витрат) за період з лютого 2022 року по серпень 2022 року у розмірі 39 173,07 грн, а всього 251 011,77 грн, та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Сінево Україна" на користь ФОП Ровної Н.П. заборгованість по сплаті фіксованої частини орендної плати у сумі 211 838,70 грн, а також змінюваної частини орендної плати, якою є компенсація спожитих комунальних послуг у розмірі 39 173,07 грн.
Позивач зазначає, що оскаржуване рішення в частині зменшення розміру задоволення позовних вимог є таким, що прийнято при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, зокрема, щодо наявності/відсутності підстав для несплати орендної плати, недоведеності таких обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, а також таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права.
Зокрема, узагальненні доводи позивача зводяться до того, що:
- під час розгляду справи встановлено і відповідачем не оспорюється тай факт, що ним не сплачено фіксовану частину орендної плати за березень - вересень 2022 року на загальну суму 231 000,00 грн.
- додатково до заборгованості з фіксованої частини орендної плати, шляхом ухилення від підписання актів приймання-передачі наданих послуг відповідач заборгував сплату за фактично спожиті комунальні послуги, що склало на дату позовної заяви 39 173,07 грн (за період з лютого 2022 року по серпень 2022 року;
- навіть під час розгляду даної справи у суді відповідач не надав жодних причин тривалого ігнорування претензій позивача, що вказує на його недобросовісну поведінку і заздалегідь сплановані дії направлені на ухилення від виконання свого обов`язку по сплаті орендної плати;
- відповідачем не надано належного та допустимого доказу на підтвердження його тверджень про те, що він має право претендувати на позбавлення необхідності сплачувати орендні платежі, у свою чергу акт не може бути доказом наявності пошкоджень приміщення та не може надавати відповідачеві право претендувати на позбавлення обов`язку сплати орендних платежів;
- судом першої інстанції були проігноровані дійсні обставини справи згідно з якими відповідач не попередив позивача про бажання розірвати договір оренди, адже накладна, на яку посилався суд скоріш за все є сфабрикованою, оскільки вона не зареєстрована у системі відстеження поштових відправлень Укрпошти, а поштове відправлення не було отримане позивачем, місце відправлення даного листа не відповідає місцезнаходженню відповідача, а іншими доказами, зокрема інформацією з офіційного сайту відповідача підтверджується то факт, що пункт забору відповідача у спірному приміщенні працював навіть на момент прийняття оскаржуваного рішення;
- суд першої інстанції, всупереч вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), врахував лише доводи та аргументи відповідача, та не надав мотивованої оцінки доказам та аргументам позивача, а тому оскаржуване рішення в частині зменшення розміру позовних вимог не може вважатись таким, що ґрунтується на засадах верховенства права, відповідно є незаконним та необґрунтованим.
Також не погодившись із прийнятим рішенням, ТОВ "Сінево Україна" (далі - скаржник-2) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9917/22 змінити в резолютивній частині: в частині розміру стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати, а саме стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати за період з 1 по 17 березня 2022 року у розмірі 18 096,67 грн.
Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, помилково вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач у своїй позовній заяві на вимагав стягнення заборгованості по орендній платі за лютий 2022 року, а його вимоги обмежувалися періодом з березня по вересень 2022 року). Крім того, відповідач зазначає, що не мав заборгованості перед позивачем по сплаті орендної плати за лютий 2022 року, оскільки ним була сплачена орендна плата за даний період у повному обсязі.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Сінево Україна", у якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, апеляційну скаргу ФОП Ровної Н.П. задовольнити у повному обсязі.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу ТОВ "Сінево Україна" та апеляційної скарги ФОП Ровної Н.П. є тотожними за своїм змістом.
Відповідач надіслав на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу ФОП Ровної Н.П., у якому просив відмовити позивачу у задоволенні його апеляційної скарги та задовольнити апеляційну скаргу відповідача.
Так у відзиві, відповідач, зокрема зазначає, що у своїй сукупності акт оцінки завданих збитків від 21.03.2022 №01/03, небажання позивача надати відповідь на конкретне питання, яке стосується обставин справи, акти приймання-передачі наданих послуг (експлуатаційних витрат) від 31.03.2022, від 30.04.2022, від 31.05.2022, від 30.06.2022, від 31.07.2022 та від 31.08.2022 відповідно до статті 79 ГПК України є більш вірогідними доказами щодо підтвердження обставин, що з 18.03.2022 відповідач з незалежних від нього обставин був повністю позбавлений можливості користуватися спірним приміщенням, ніж надані позивачем заперечення.
20.03.2023 до суду надійшли письмові пояснення ФОП Ровної Н.П. щодо відзиву на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2022 апеляційну скаргу ФОП Ровної Н.П. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Разіної Т.І., суддів: Шаптали Є.Ю., Іоннікової І.А.
Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, остання була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9917/22. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ФОП Ровної Н.П. на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9917/22 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Сінево Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9917/22 змінити в резолютивній частині: в частині розміру стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати, а саме стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати за період з 1 по 17 березня 2022 року у розмірі 18 096,67 грн.
Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 18.01.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Сінево Україна" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Разіної Т.І., суддів: Шаптали Є.Ю., Іоннікової І.А.
30.01.2023 матеріали справи №910/9917/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2022 апеляційну скаргу ФОП Ровної Н.П. на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9917/22 залишено без руху, надано скаржникові строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сінево Україна", розгляд справи призначено на 21.03.2023.
14.02.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ФОП Ровної Н.П. надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Ровної Н.П. на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9917/22, об`єднано апеляційну скаргу ФОП Ровної Н.П. на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9917/22 з апеляційною скаргою ТОВ "Сінево Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 року у справі №910/9917/22, спільний розгляд апеляційних скарг призначено на 21.03.2023, відмовлено у задоволенні клопотання ФОП Ровної Н.П. щодо проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 розгляд справи №910/9917/22 відкладено на 11.04.2023.
Судове засідання, призначене на 11.04.2023, не відбулося, у зв`язку з тим, що головуючий суддя (суддя-доповідач) Разіна Т.І. з 24.03.2023 по 13.04.2023 перебувала на лікарняному.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 розгляд апеляційних скарг ФОП Ровної Н.П. та ТОВ "Сінево Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9917/22 призначено на 23.05.2023.

Явка сторін 
Представник позивача (скаржник-1) брав участь у судовому засіданні у режимі відеконференції.
Відповідач  (скаржник-2) своїх представників у судове засідання не направив, проте  17.05.2023 подав до Північного апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи з відсутності представника відповідача.
Вказане клопотання судом задоволено.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на подане відповідачем клопотання, яке судом задоволено, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника  відповідача (скаржника-2).

Позиції учасників справи
У судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити.  Скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені вимог по стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості з: фіксованої частини орендної плати за період з18 по 31 березня 2022 року в сумі 13 838,70 грн, а також за квітень 2022 року - вересень 2022 року на загальну суму 211 838,70 грн; змінюваної частини орендної плати (експлуатаційних витрат) за період з лютого 2022 року по серпень 2022 року у розмірі 39 173,07 грн, а всього 251 011,77 грн, та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Сінево Україна" на користь ФОП Ровної Н.П. заборгованість по сплаті фіксованої частини орендної плати у сумі 211 838,70 грн, а також змінюваної частини орендної плати, якою є компенсація спожитих комунальних послуг у розмірі 39 173,07 грн.
Також представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача (в оскаржуваній ним частині) залишити без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як убачається із матеріалів справи, 23.12.2019 між ФОП Ровною Н.П. (наймодавець) та ТОВ "Сінево Україна" (наймач) було укладено договір найму приміщення, за умовами якого наймодавець передав, а наймач прийняв в строкове платне користування належне наймодавцю на праві власності нежитлове приміщення №1-11 №1 групи приміщень №61 літ. А, загальною площею - 109,2 кв.м, за адресою: місто Київ, вулиця Межова, будинок 24.
Відповідно до пункту 1.2 договору приміщення передається наймачу в належному стані, придатному для використання за цільовим призначенням. 
За умовами пункту 2.1 договору приміщення надається наймачу для здійснення в приміщенні господарської діяльності наймача, а саме: розташування пункту забору біологічного матеріалу.
Цей договір укладається на строк з 01.01.2020 по 30.11.2022, тобто складає 2 роки та 11 місяців (п. 4.1. договору).
Згідно з пунктом 5.1 договору щомісячна орендна плата за користування наймачем приміщенням складається з: 
- фіксованої частини орендної плати в розмірі 33 000,00 грн без ПДВ. Фіксована частина орендної плати зазначена з урахуванням її індексації. Кошти перераховуються на поточний рахунок наймодавця, зазначений в договорі, згідно з графіком платежів, наведеним в додатку №2 до договору. 
- змінюваної частини орендної плати, яка складається з суми компенсації наймачем експлуатаційних витрат, як визначено у статті 6 цього договору. Остаточна сума орендної плати, яку наймач зобов`язаний сплатити наймодавцю за користування приміщенням в конкретному місяці, і яка розраховується згідно цього пункту 5.1 встановлюється в щомісячному акті приймання-передачі наданих послуг, підписаному сторонами.
Комунальні послуги, опалення, усі витрати за користування електроенергією, водопостачанням та водовідведенням, утримання будинків та прибудинкової території оплачуються наймодавцем самостійно згідно з рахунками, які виставляють постачальники відповідних послуг (пункт 6.1 договору).
Згідно з актом прийому-передачі нежилого приміщення по договору від 23.12.2019, підписаного сторонами вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв приміщення на першому поверсі, загальною площею 109,2 кв.м в нормальному технічному стані, придатному для використання за призначенням.
Позивач звернувся до відповідача з претензією від 14.07.2022 щодо прострочення по сплаті орендної плати.
01.09.2022 позивачем повторно направлено претензію щодо прострочення по сплаті орендної плати, однак відповідної відповіді не було надано, а борг не сплачено, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду першої інстанції.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представника позивача (скаржника-1), обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача  не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, предметом яких є оренда нежитлового приміщення.
Згідно з частиною 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частинами 1, 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
У пунктах 1, 4 статті 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
Як вказує позивач, відповідач шляхом ухилення від підписання актів приймання-передачі наданих послуг заборгував сплату за фактично спожиті комунальні послуги за період з лютого 2022 року по серпень 2022 року в розмірі 39 173,07 грн та орендну плату в сумі 231 000,00 грн.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ТОВ "Сінево Україна" у відзиві на позовну заяву зазначило, що починаючи з 18.03.2022 приміщення не використовувало з незалежних від нього обставин, оскільки орендоване приміщення було пошкоджене в результаті обстрілу військами російської федерації.
В якості доказів, що підтверджують наведені вище обставини, до відзиву відповідач долучив фотокопії пошкодженого орендованого майна, а також акт оцінки завданих збитків від 21.03.2022 №01/03, складений представниками ТОВ "Сінево Україна".
За умовами пункту 13.1 договору сторони не несуть відповідальність за часткове або повне невиконання обов`язків при настанні обставин непереборної сили (форс-мажор): стихійних лихах повені, пожежі, землетрусу, воєнних конфліктах, війни, прийняття урядом чи органами виконавчої влади нормативних актів, що унеможливлюють виконання сторонами обов`язків за цим договором.
Водночас наймодавець відповідно до пункту 7.1.3 договору зобов`язався забезпечити можливість використання наймачем приміщення згідно з цільовим призначенням, встановленим у пункті 2 цього договору.
За приписами частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. 
Для застосування частини 6 статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном (орендної плати) визначальною умовою є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені. 
Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №915/1046/19.
У пункті 10.1 договору сторони погодили, що відновлення приміщення здійснюється наймодавцем за його рахунок.
Посилання відповідача щодо неможливості використання ним орендованого приміщення з незалежних від нього обставин з 18.03.2022 підтверджено належними доказами, у зв`язку з чим відповідні заперечення прийнято судом першої інстанції до уваги як підстава для звільнення останнього від сплати орендних платежів, з чим погоджується колегія суддів.
Відповідно до статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
У зв`язку з цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загальносоціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. І, навпаки, реалізація правового регулювання цивільних відносин буде недобросовісною, якщо соціальна свідомість відторгає її як таку, що не відповідає задекларованій меті.
Згідно зі статтею 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 8.2.4 договору наймач має право відмовитися від цього договору, попередивши про це наймодавця в строк не менше як за 2 місяці до дати припинення цього договору.
Оскільки сторони погодили право наймача на розірвання договору в односторонньому порядку, відповідач 13.05.2022 звернувся до позивача з листом-повідомленням про розірвання договору найму, що підтверджується накладною №0505074417633 та фіскальним чеком від 13.05.2022, що є належним доказом повідомлення про припинення договору.
Вказані докази спростовують твердження позивача з приводу того, що від відповідача не надходило будь-яких повідомлень, що стосуються договору оренди.
Оскільки докази сплати орендної плати за період з лютого 2022 року по 17.03.2022 в матеріалах відсутні, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача орендної плати за користування майном у розмірі 51 096,67 грн за період з лютого 2022 року по 17.03.2022.
Крім того, за відсутності рахунків, виставлених постачальниками відповідних послуг, місцевий господарський суд був позбавлений можливості здійснити перерахунок експлуатаційних витрат, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову в цій частині.
Інші наведені доводи ФОП Ровної Н.П., викладені в поданій ним апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.
Разом із тим, ТОВ "Сінево Україна" у свої апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача орендну плату в розмірі 33 000,00 грн за лютий 2022 року.
За приписами частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 2 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
Колегією суддів встановлено, що позивачем заявлено до стягнення заборгованість зі сплати фіксованої частини орендної плати за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень та вересень 2022 року.
Враховуючи вищевикладене судова колегія дійшла висновку, що до стягнення з відповідача підлягає заборгованість зі сплати орендної плати за період з 01.03.2022 по 17.03.2022 у розмірі 18 096,67 грн. Разом із тим у стягненні орендної плати за лютий 2022 року слід відмовити, оскільки заборгованість за цей період не заявлялася позивачем.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За приписами пунктів 1, 2 частини 1, частини 4 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими.
Водночас судом апеляційної інстанції було встановлено невірне визначення судом першої інстанції періоду стягнення заборгованості по орендній платі, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і в цій частині оскаржуване судове рішення має бути змінено.
За результатами перегляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом було не повно з`ясовано обставини справи щодо періоду нарахованої до стягнення орендної плати, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Сінево Україна" підлягає задоволенню, судове рішення у даній справі має бути змінено з визначенням періоду та розміру нарахування коштів, які підлягають стягненню на користь позивача у розмірі 18 096,67 грн, а також з коригуванням розміру судових витрат за подання позову.
Водночас, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі ФОП Ровної Н.П., не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання апеляційної скарги ТОВ "Сінево Україна" покладаються на ФОП Ровну Н.П., а за подання апеляційної скарги позивача несе ФОП Ровна Н.П. відповідно до приписів статті 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 197, 240, 267-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ровної Наталії Павлівни залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна" задовольнити.
3. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9917/22 змінити, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:
"Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Ровної Наталії Павлівни задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна" (04214, місто Київ, вулиця Північна, будинок 2/58, літера "А"; ідентифікаційний код 34709124) на користь Фізичної особи-підприємця Ровної Наталії Павлівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 18 096 (вісімнадцять тисяч дев`яносто шість) грн 67 коп. заборгованості по сплаті орендної плати та 271 (двісті сімдесят одна) грн 45 коп. витрат по сплаті судового збору.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.".
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ровної Наталії Павлівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна" (04214, місто Київ, вулиця Північна, будинок 2/58, літера "А"; ідентифікаційний код 34709124) 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одна) грн 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. 
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
6. Доручити Господарському суду міста Києва у порядку ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідні накази.
7. Матеріали справи №910/9917/22 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог                    ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 24.05.2023.

Головуючий суддя                                                                      Т.І. Разіна 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                І.А. Іоннікова