ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/14786/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
судді:                                        Божко Л.А., Лукманова О.М.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу     Державної податкової служби України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року (головуючий суддя Горбалінський В.В.)
в адміністративній справі №160/14786/22 за позовом  ОСОБА_1   до відповідачів  Державної податкової служби України,  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 26.09.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів:  Державної податкової служби України,  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив (а.с.1-, 30-32):   
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Дніпропетровській області у відношенні відмови зняття нарахування з ЄСВ в інтегрованій картці платника;
- зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області зняти суму незаконних нарахувань з ЄСВ в сумі 35 588,74 грн;
- зобов`язати ДПС України внести зміни в інформаційно-комунікаційну систему ДПС та виключити ОСОБА_1 з неї, як фізичну особу-підприємця.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що рішенням суду від 24.12.2021 року визнано протиправною та скасовану вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-281085-55 від 06.11.2020 року. В даному рішенні зазначено, що позивач не набував статусу фізичної особи-підприємця. Таким чином підлягає виключенню сума нарахувань з ЄСВ в сумі 35 588,74 грн. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо невнесення змін до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення сум недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 35 588,74 грн.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 35 588,74 грн.
Зобов`язано Державну податкову службу України виключити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з обліку в інформаційній системі Державної податкової служби України як фізичну особу-підприємця. 
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідачами не надавались до суду докази, підтверджуючі реєстрацію позивача фізичною особою-підприємцем, зокрема, свідоцтво про реєстрацію суб`єктом підприємницької діяльності, відтак докази реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем відсутні. З метою належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Державну податкову службу України виключити ОСОБА_1 з обліку в інформаційній системі Державної податкової служби України як фізичну особу-підприємця.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  Державною податковою службою України  (відповідачем-1) подана апеляційна скарга, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що позивач з 03.11.1995 року перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області. За позивачем в ІКП обліковуються нарахування по сплаті ЄСВ у загальній сумі 35 588,74 грн.  Інформація про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи, відомості про включення ОСОБА_1 до ЄДР та про припинення підприємницької діяльності ФОП до органу ДПС не надходило.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що в інтегрованій картці платника по коду бюджетної класифікації 71040000 обліковуються наступні нарахування по ФОП ОСОБА_1 станом на 06.11.2020 року: 
- по строку 09.02.2018 нарахований єдиний внесок у сумі 8448,00 грн. за 2017 рік, 
- по строку 19.04.2018 нарахований єдиний внесок у сумі 2457,18 грн. за перший квартал 2018 року, 
- по строку 19.07.2018 нарахований єдиний внесок у сумі 2457,18 грн. за другий квартал 2018 року, 
- по строку 19.10.2018 нарахований єдиний внесок у сумі 2457,18 грн. за третій квартал 2018року, 
- по строку 21.01.2019 нарахований єдиний внесок у сумі 2457,18 грн. за четвертий квартал 2018 року, 
- по строку 19.04.2019 нарахований єдиний внесок у сумі 2754,18 грн. за перший квартал 2019 року, 
- по строку 19.07.2019 нарахований єдиний внесок у сумі 2754,18 грн. за другий квартал 2019 року, 
- по строку 21.10.2019 нарахований єдиний внесок у сумі 2754,18 грн. за третій квартал 2019 року, 
- по строку 20.01.2020 нарахований єдиний внесок у сумі 2754,18 грн. за четвертий квартал 2019 року, - по строку 21.04.2020 нарахований єдиний внесок у сумі 2078,12 грн. за перший квартал 2020 року, 
- по строку 20.07.2020 нарахований єдиний внесок у сумі 1039,06 грн. за другий квартал 2020 року, 
- по строку 19.10.2020 нарахований єдиний внесок у сумі 3178,12 грн. за третій квартал 2020 року. 
Загальна сума нарахувань ІКП по коду 7104000 станом на 06.11.2020 року становить 35588,74грн.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-281085-55 від 06.11.2020 року на суму 35584,74 грн.
24.12.2021 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/17113/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задоволено.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-281085-55 від 06.11.2020 року.
23.11.2022 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду по справі №160/17113/21 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року у справі №160/17113/21 залишено без змін.
Позивач вважає протиправними дії контролюючого органу щодо не виключення податкового боргу позивача із ІКП.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України,  Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року №755-IV.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно із Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2021 року за №321/35943 (Порядок), інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.
Відповідно до пункту 1, 2 глави 1 Розділу II Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Згідно з пунктом 1 главою 2 Розділу II Порядку з метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю:
- реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП;
- реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення;
- реєстр контролю наявності ІКП без ознаки «Платник відсутній в реєстрі» відкритої платнику, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку.
Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок:
- у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП;
- у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку,- здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою «Платник відсутній в реєстрі».
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. 
Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.
Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року в адміністративній справі №826/9288/18.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно обліковується за позивачем заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування в сумі 35 588,74 грн.
Як наслідок слід зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне сі рахування у розмірі 35 588,74 грн.
Так, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-281085-55 від 06.11.2020 року на суму 35584,74 грн.
Однак, 24.12.2021 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/17113/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задоволено.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-281085-55 від 06.11.2020 року. 
Зокрема, в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі №160/17113/21, зазначено, що доказів подання позивачем державному реєстратору, у встановлений пунктом 2 розділу ІІ Закону №2390-VI строк, реєстраційної картки для включення відомостей про нього до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтва про його державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання такого свідоцтва відповідачем суду не надано.
Вказане рішення (по справі №160/17113/21) набуло законної сили та є обов`язковим до виконання згідно ст. 14 КАС України.
Водночас в силу частини 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
При цьому, відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року №755-IV, яке підтверджується відсутністю інформації в Єдиному державному реєстрі, - виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції вказані обставини свідчать на користь висновку про те, що позивач фактично не міг здійснювати підприємницьку діяльність, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання позивачем свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця нового зразка.
Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 року у справі №260/81/19.
Щодо тверджень відповідача про те, що позивач перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 03.11.1995 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
До 01.07.2004 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», який після низки змін отримав назву Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань») порядок державної реєстрації та перереєстрації суб`єктів підприємницької діяльності, у тому числі фізичних осіб, за винятком окремих видів суб`єктів підприємницької діяльності, для яких законами України встановлено спеціальні правила державної реєстрації, визначався Положенням про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 року №740.
За змістом пунктів 9-12 вказаного Положення було визначено, що за результатом державної реєстрації фізичної особи, яка має намір провадити підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, суб`єктом підприємницької діяльності, видається оригінал свідоцтва про державну реєстрацію.
Крім того, з аналізу пункту 13 Положення вбачається, що у п`ятиденний термін з дня державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності орган державної реєстрації мав обов`язок подати відповідні відомості до органу державної податкової служби.
Відповідно до пункту 14 Положення підставою для взяття суб`єкта підприємницької діяльності на облік у органах державної податкової служби є копія реєстраційної картки, свідоцтво про державну реєстрацію та копія установчих документів (для юридичної особи). 
Термін взяття на облік суб`єкта підприємницької діяльності органами державної податкової служби, за наявності цих документів, не повинен перевищувати двох днів.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що до набуття чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» статус фізичної особи як суб`єкта підприємницької діяльності підтверджувався свідоцтвом про державну реєстрацію, яке, крім іншого, було підставою для постановки такої особи на облік до податкового органу.
Водночас, матеріали справи не містять ані свідоцтва про реєстрацію позивача суб`єктом підприємницької діяльності, ані будь-яких інших законодавчо визначених документів, у тому числі тих, на підставі яких позивача взято на облік в податковому органі як фізичну особу-підприємця.
Як наслідок, твердження відповідача про реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця є безпідставними.
Водночас, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зазначає, що позивач як фізична особа-підприємець обліковується в інформаційні системі ДПС України.
З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Оскільки відповідачами не надано до суду докази, підтверджуючі реєстрацію позивача фізичною особою-підприємцем, зокрема, свідоцтво про реєстрацію суб`єктом підприємницької діяльності, то відсутні підстави для висновку про наявність у позивача статусу суб`єкта підприємницької діяльності.
Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, відповідачі як суб`єкти владних повноважень зобов`язані подати суду всі наявні у них документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, однак відповідачами не надано до суду вищезазначених доказів, що фактично обумовлює фактичну відсутність означених доказів у відповідачів.
З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що докази реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем відсутні.
Однак, Державна податкова служба України продовжує в своїй інформаційній системі обліковувати позивача як суб`єкта господарювання, що, в свою чергу, суперечить фактичним обставинам справи та породжує правові наслідки щодо не вірного тлумачення структурними підрозділами ДПС статусу позивача та породжує не вірне відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом.
Отже, з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати Державну податкову службу України виключити ОСОБА_1 з обліку в інформаційній системі Державної податкової служби України як фізичну особу-підприємця.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, відповідачами не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідачів як суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
          В силу ч. 5 ст. 328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
          Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.
          Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Державної податкової служби України – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 16.05.2023та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова