УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/32/23 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М. 
Категорія 18 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Борисюка Р.М., Радченка С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 278/32/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АКРІС ЛОГІСТИК" про стягнення інфляційних збитків та 3 % річних за договором страхування
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 31 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Дубовік О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 3% річних в сумі 4 135,29 та інфляційні втрати в сумі 27 480,06 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12.05.2022, що було залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 10.10.2022 в справі 278/945/21, стягнуто з ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 75 205,90 грн. Судове рішення набрало законної сили. Відповідач виконав рішення суду 13.12.2022. Оскільки збитки були заподіяні 12.02.2021, то період затримки відшкодування шкоди становить 669 днів. Таким чином, ТОВ « АКРІС ЛОГІСТИК» прострочило сплату коштів для відшкодування збитків та зобов`язане сплатити суму інфляційних збитків у розмірі 27 480,06 грн. та 3% річних у розмірі 4 135,29 грн.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 31 березня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКРІС ЛОГІСТИК" інфляційні втрати у сумі 2419,75 грн та 3 % річних в сумі 389,42 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКРІС ЛОГІСТИК" судовий збір у сумі 95,39 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКРІС ЛОГІСТИК" судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, у сумі 4 000,00 грн. 
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2023 року заяву ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» про виправлення описки у рішенні Житомирського районного суду Житомирської області від 31.03.2023 року задоволено.
Внесено виправлення до рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 31.03.2023 року.
Друге речення сьомого абзацу мотивувальної частини рішення суду викладено у наступній редакції: «Орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 4000,00 грн».
У першому абзаці резолютивної частині рішення після цифр та слів «3% річних» виключено словосполучення «за договором страхування».
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позову, а саме - стягненні на користь ОСОБА_1 27 480,06 грн- інфляційних втрат, 4 135,29 – 3% річних від простроченої суми, а також судові витрати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суду першої інстанції, суд дійшов помилкового висновку про момент виникнення зобов`язання, визначивши його підставою - ухвалення судом рішення. Зазначає, що порушенням прав ОСОБА_1 є день вчинення ДТП – 12.02.2021. Права позивача повинні були бути поновленні того ж дня. ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» не здійснював відшкодування порушених прав ОСОБА_1 протягом 669 днів, за час який ОСОБА_1 перебував в статусі особи, права якої порушені та не поновлені зобов`язаною особою. Вказує, що за цей час відбулось знецінення гривні. Також стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн є вочевидь мізерною та несправедливою сумою коштів. Із указаної суми адвокат повинен сплатити податки, оплатити оренду робочого місця та забезпечити себе оргтехнікою. Зазначає, що 4 000 грн за успішну проведену роботу є неспівмірним із рівнем оплати роботи інших фахівців в галузі права, які працюють на кращих умовах. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12.05.2022 позов ОСОБА_1 до ТОВ "АКРІС ЛОГІСТИК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору, - ОСОБА_3 , про стягнення шкоди задоволено частково: стягнуто з ТОВ "АКРІС ЛОГІСТИК" на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 75 205,90 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКРІС ЛОГІСТИК" на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 5-7).
Постановою Житомирського апеляційного суду від 04.10.2022 року апеляційну скаргу ТОВ "АКРІС ЛОГІСТИК" залишено без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12.05.2022 року та додаткове рішення цього ж суду від 31.05.2022 року - без змін (а.с. 8-10).
Страхове відшкодування ОСОБА_1 було виплачено 13.12.2022.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, вказав, що сума відшкодування збитків була спірною, і судом вирішено спір з даного приводу, суд вважає, що прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідача на підставі рішення суду має місце лише в період з 11.10.2022 по 12.12.2022.
Проте, колегія суддів не повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.
З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Як вбачається із п. 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
Тобто, саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення страхового відшкодування, у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання.
Вказане вище узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Житомирського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року залишено без змін рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "АКРІС ЛОГІСТИК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору- ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, рішення суду набрало законної сили 04.10.2022, відшкодування збитків було здійснено 13.12.2022, а тому період прострочення виконання грошового зобов`язання, розмір якого визначений рішенням суду, становить 70 днів.
У зазначений період індексація на суму 75 205,90грн. становить 2419,75 грн. (сукупний індекс інфляції за жовтень і листопад становить 103,218% ( 102,50% х 100,70 %).
Сума трьох відсотків річних становить 432,69грн. (75 205,90грн. х 3% х 70дн./365 дн. у році). 
Відтак, з урахуванням того, що моментом набрання законної сили рішенням суду першої інстанції є 04.10.2022, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 389,42 грн за період з 11.10.2022 по 12.12.2022, оскільки правильною є сума 432,69 грн., обчислена за період з 04.10.2022 по 12.12.2022. 
Що стосується відшкодування витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи в розмірі 36 000,00 грн., то апеляційний суд вважає їх завищеними з наступних підстав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору і витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: договором про надання правової допомоги від 15 грудня 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та (а.с.35).
З огляду на зазначене, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (юридичне консультування, підготовка процесуальних документів), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 4 000 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, зокрема по сплаті судового збору.
Із матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви позивачем сплачено 1073,60 грн (а.с.36) та за подання апеляційної скарги сплачено 1 610,40 грн (а.с.48). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 96,62 грн та апеляційної скарги в розмірі 144,93 грн. 
Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 31 березня 2023 року підлягає зміні в частині збільшення суми 3 % річних з 389,42 грн до 432,69 грн. та судового збору з 95,39грн. до 96,62грн.
В решті рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. 367,368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 31 березня 2023 року змінити в частині збільшення суми 3 % річних з 389,42 грн до 432,69грн. та судового збору з 95,39грн. до 96,62грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКРІС ЛОГІСТИК"  на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги з сумі 144,93грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий  Судді