запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/430/23	Головуючий у 1-й інстанції Губанов Р.О.	
Єдиний унікальний №322/235/23	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.1 ст.130 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       19 травня 2023 року                                                 м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Білого І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Білого Івана Миколайовича на постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2023 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 03.03.2023 року о 06 год. 40 хв. на 69 км автодорозі Запоріжжя-Донецьк в Запорізькому районі Запорізької област, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 520», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. 
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Білий І.М. просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Свої вимоги мотивував тим, що долучений поліцейським до матеріалів справи відеозапис є недопустимим доказом, так як на нього не міститься посилання в постанові суду. Поліцейський здійснював такий відеозапис на мобільний телефон. Відеозаписом не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Автомобілем керувала інша особа. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не були присутні свідки. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування. Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було здійснено недопустимим спеціальним технічним засобом, якого в переліку сертифікованих газоаналізаторів немає. 
Заслухавши захисника Білого І.М., який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновано на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами:
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №178629 від 03.03.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, йому були роз`яснені передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП його права та обов`язки, зі змістом протоколу ознайомився та його копію отримав;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810, за результатом якого встановлено позитивний результат з показником 1,81 ‰ алкоголю;
- направленням на огляд ОСОБА_1 до КНП «Новомиколаївська центральна районна лікарня» ЗОР у зв`язку з виявленням наступних ознак сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, огляд проводився за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результати огляду реакція позитивна 1,81‰; 
- роздруківкою результатів приладу " Alcotest Drager 6810", з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу "Alcotest Drager 6810", а результат тестування склав 1,81 ‰, (тест №1463).
З долученого до матеріалів справи відеозапису встановлено, що після зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, на що ОСОБА_1 надав свою згоду. Пройшовши такий огляд на місці зупинки і встановивши факт перебування водія в стані сп`яніння, ОСОБА_1 погодився з його результатами. При цьому співробітниками поліції ОСОБА_1 також було роз`яснено його право пройти огляд в закладі охорони здоров`я в разі незгоди з результатами огляду. Проте ОСОБА_1 незгоди з результатами огляду не висловлював та бажання пройти огляд в медичному закладі не виявив. При цьому ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та пояснив, що «трошки випив». 
Перед початком огляду ОСОБА_1 було роз`яснено порядок його проведення, надано на огляд цілісності упакування тестувальну трубку, проведено контрольний забір повітря, а надалі безпосередньо тестування ОСОБА_1 з результатом 1,81 ‰, що зафіксовано протоколом тесту №1463, з яким він погодився.
Окрім того, даний огляд проводився за згодою ОСОБА_1 , доказів на підтвердження того, що останній вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого проходився огляд на стан сп`яніння, безпосередньо перед проведенням огляду, у матеріалах справи не міститься.
У апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце.
Під час дослідження відеозапису встановлено, що фіксація велась саме на бодікамеру, а не на телефон.
Доводи апелянта про те, що відеозапис, зафіксований нагрудною камерою поліцейського, є неналежним доказом, також безпідставні, оскільки застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію". Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом. 
Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України "Про Національну поліцію" (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них", затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.
Зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи захисника стосовно того, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 (правопорушник). Так, на відеозаписі зафіксовані військовослужбовці, які підтвердили факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 і поліцейський Хробостов, який повідомив про те, що ним було зупинено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 . Окрім поліцейських, військовослужбовців та ОСОБА_1 інші особи в кадрі відсутні. ОСОБА_1 не згадував взагалі ОСОБА_2 . Сам ОСОБА_1 на записові також підтвердив факт того, що він особисто керував транспортним засобом перед його зупинкою.
Апеляційний суд ставиться критично до заперечень апеляційної скарги щодо неправомірного використання приладу «Alcotest Drager 6810» під час проведення огляду  ОСОБА_1  на стан сп`яніння.
Згідно з положеннями п.п.1,3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, у тому числі і «Alcotest Drager 6810», та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Наказом Держлікслужби № 1529 від 29.12.2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. 
Згідно з п.13 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 міжповірочний інтервал законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки для категорії «вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» становить 1 рік.
Всім вказаним вимогам «Alcotest Drager 6810» відповідає, його використання здійснювалось із дотриманням вимог щодо повірки (калібрування), що у свою чергу підтверджує вірність результатів вимірювання.
Водночас законом та Інструкцією, долучення до матеріалів справи сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, як про це зазначав захисник, не передбачено. Відсутність цих документів у справі не доводить позицію сторони захисту про проведення огляду ОСОБА_1 з використанням технічного засобу, який не дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Крім того, ОСОБА_1 було запропоновано у разі незгоди з результатами тестування вказаним приладом пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від якого він відмовився.
Вищенаведене спростовує доводи апелянта про незаконність використання спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6810» під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Що стосується доводів апелянта щодо порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, то вони є необґрунтованими зважаючи на таке.
Відповідно до ч.2 та 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 зазначено: п.3 розділу I: ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя; поведінка, що відповідає обстановці; п.7 розділу I: у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення; п.1 розділу II: за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; п.20 розділу III: висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 з наступними змінами: п.3 огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я; п.6 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; п.13, 14 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.
Зазначені вимоги Інструкції дотримані в ході проведення огляду ОСОБА_1 у повній мірі.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Огляд проводиться у присутності двох свідків лише в разі неможливості застосування таких засобів.
Про факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони також не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення.
У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Білого Івана Миколайовича залишити без задоволення.
Постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 322/235/23