П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/11061/22	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року (суддя Єфіменко К.С., м. Одеса, повний текст рішення складений 30.09.2022) по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2022 року ГУ ДПС в Одеській області звернулося до адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з фізичної особи - платника податків суму заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості – 131  759,85 грн., на бюджетний рахунок UA758999980314050512000015722, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштiв ГУК в Одеській області/смт Сарата/18010300.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Обґрунтовуючи подану скаргу апелянт зазначив, що визнає суму власного податкового боргу по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за період 2019-2021 років, проте вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалене за численними порушеннями, неточностями, невідповідностями, в тому числі, з допущеними судом процесуальними порушеннями, що на його думку є підставою для ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ГУ ДПС в Одеській області.
В обґрунтування порушень судом норм процесуального права апелянт посилається на ненаправлення йому ухвали про відкриття провадження у справі та необізнаність про подання позову ГУ ДПС в Одеській області до Одеського окружного адміністративного суду

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС в Одеській області.
Станом на 1 червня 2022 року, відповідно до розрахунку заборгованості, довідки розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість фізичної особи-платника податків ОСОБА_2 перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості становить 131  759,85 грн.
Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті нарахування по податковим повідомленням-рішенням від 01.11.2021 року (а.с. 10-12):
- №0847892-2404-1527 на загальну суму 3  946,07 грн. (основний платіж);
- №0847893-2404-1527 на загальну суму 159,11 грн. (основний платіж);
- №0847894-2404-1527 на загальну суму 44  754, 26 грн. (основний платіж);
- №0847895-2404-1527 на загальну суму 452, 56 грн. (основний платіж);
- №0847895-2404-1527-2018 на загальну суму 388,96 грн. (основний платіж);
- №0847895-2404-1527-2019 на загальну суму 435,97 грн. (основний платіж);
- №0847894-2404-1527-2018 на загальну суму 38  485,58 грн. (основний платіж);
- №0847894-2404-1527-2019 на загальну суму 43  137, 34 грн. (основний платіж).
Згадані ППР у листопаді 2021 року були надіслані на адресу ОСОБА_2 рекомендованим повідомленням про вручення, номер відправлення 6504414838308, яке має відмітку про вручення "23.11" (а.с. 13).
3 лютого 2022 року податковим органом була сформована податкова вимога №0002392-1305-1527 на суму 131  759,85 грн..
Згадана вимога була надіслана на адресу ОСОБА_2 рекомендованим повідомленням про вручення, номер відправлення 6860913462603, яке має відмітку про вручення "17.02" (а.с.8 звор.).
Вважаючи, що визначена вищезгаданими ППР сума грошового зобов`язання набула статусу узгодженого податкового боргу, проте не сплачена у встановлені законодавством строки, ГУ ДПС в Одеській області звернулося до суду з даним адміністративним позовом про її стягнення у судовому порядку.

Задовольняючи позов податкового органу суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та мотивував рішення тим, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, та її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
За приписами підпункту 14.1.153. пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з пунктом 59.5. статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Положеннями пункту 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Згідно пунктів 42.1 та 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).
За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Наведені положення законодавства дають підстави для висновку, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Матеріалами справи підтверджено, що ППР від 01.11.2021 року, на підставі яких у відповідача виник податковий борг, були направлені на його адресу рекомендованим повідомленням про вручення, номер відправлення 6504414838308, яке має відмітку про вручення "23.11" (а.с. 13).
Податкова вимога від 03.02.2022 року №0002392-1305-1527 також була надіслана на адресу ОСОБА_2 рекомендованим повідомленням про вручення, номер відправлення 6860913462603, яке має відмітку про вручення "17.02" (а.с.8 звор.).
З урахуванням зазначеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій, що податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені відповідачу згідно податкових повідомлень - рішень від 01.11.2021 року №0847892-2404-1527, №0847893-2404-1527, №0847894-2404-1527, №0847895-2404-1527, №0847895-2404-1527-2018, №0847895-2404-1527-2019, №0847894-2404-1527-2018, №0847894-2404-1527-2019 на загальну суму 131  759,85 грн. є узгодженими, оскільки такі не були оскаржені відповідачем в адміністративному чи судовому порядку.
Врученою також вважається і податкова вимога від 03.02.2023 року №0002392-1305-1527.
Таким чином є вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 131  759,85 грн.
Посилання апелянта на зазначення у рішенні суду першої інстанції податкової вимоги форми "Ф" №2342-52 від 18.10.2018 року колегія суддів вважає опискою суду, яка не впливає на його законність, адже в матеріалах справи міститися саме податкова вимога від 03.02.2023 року №0002392-1305-1527, яка і направлялася на адресу відповідача.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягає у розгляді справи без повідомлення відповідача належним чином про дату, час і місце судового засідання, оскільки розгляд справи в суді був проведений за правилами спрощеного позовного провадження як справи незначної складності без виклику учасників справи відповідно до вимог статей 257 - 263 КАС України. При цьому, суд першої інстанції, зважаючи на відсутність коштів на оплату послуг поштового зв`язку та не неможливості повідомити відповідача засобами електронної пошти або телефонного зв`язку, повідомив останнього про наявність у проваджені суду позову ГУДПС шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті суду (а.с. 25, 26).
Інші доводи апеляційної скарги також не містять належних, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог податкового органу. Адже рішення суду першої інстанції ґрунтується на належній юридичній оцінці встановлених обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено. 
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відтак, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 статті 12, статті 257 та ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                        І.П.Косцова

Суддя                                        Ю.В.Осіпов