Номер провадження: 33/813/557/23
Номер справи місцевого суду: 521/3343/23 
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А. 
Доповідач Гемма Ю. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2023 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Гемма Ю.М., 
за участю секретаря Узун Н.Д.,
захисника Кузьміна Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах  ОСОБА_1  на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 рокуу справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
в с т а н о в и в: 
Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено  адміністративне стягнення у виді штрафу  у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Суд встановив, що 13.01.2023 року о 00 годині 10 хвилин, у м. Одесі по вул. Тираспольське шосе, буд. 22/8, ОСОБА_1 керував автомобілем «LEXUS» д.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Доводи та вимоги апеляційної скарги
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Кузьмін Є.О. в інтересах  ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, вказує на незаконність судового рішення. Свої доводи мотивує тим, судом допущено спрощений підхід до розгляду справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейськими. Посилаючись на вимоги ст.251, 266 КУпАП, стверджує, що лише відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, без його направлення до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Між тим  ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд лише на місці зупинки транспортного засобу і не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі. В матеріалах справи немає направлення до медичного закладу, що є безумовним порушення Інструкції, оскільки без вказаного документа пройти огляд у медичному закладі неможливо. Враховуючи вимоги ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь. 
Просить скасувати постанову суду та на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Позиції сторін
В судовому засіданні захисник Кузьмін Є.О. в інтересах  ОСОБА_1 підтримав апеляційні вимоги, просив скасувати постанову  та п.1 ст.247 КУпАП закрити провадження в справі за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .
Заслухавши позицію захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Мотиви суду
Апеляційний суд виходить з того, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року).
Згідно із ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.
У відповідності до ст.266 КУпАП у редакції, чинній на час вчинення правопорушення, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року перебачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.п.6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши зібрані у справі докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 358505 від 13.01.2023 року, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, та оцінивши ці докази з дотриманням вимог ст.252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що водій  ОСОБА_1  13.01.2023 року  в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, в м Одеса  по вул.Тираспольське шосе, буд. 22/8, керував автомобілем «LEXUS» д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинку транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що наведені вище докази не можуть бути належними та допустимими для доведення винуватості  ОСОБА_1 з наступних підстав.
Протокол про адміністративне правопорушення  складено уповноваженою особою в присутності  ОСОБА_1 , його зміст відповідає вимогам ст.256 КУпАП. У змісті протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовано, що  ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, проте від підпису в протоколі він відмовився. Будь-яких пояснень та зауважень, з приводу викладених у протоколі фактів, не надав. Тобто, права  ОСОБА_1 при складанні протоколу порушені не були та підстав для визнання протоколу недопустимим доказом у справі апеляційний суд не вбачає.
Твердження апелянта про відсутність матеріалах справи направлення до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що, за його твердженням, є підставою для скасування постанови, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки само по собі направлення не є доказом винуватості особи у порушенні вимог п.2.5 ПДР, тому його відсутність в матеріалах справи не спростовує висновків суду.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у відповідності до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису від 13.01.2023 працівниками поліції зафіксовано на боді камеру обставини складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, зазначено про долучення до матеріалів справи СД диску із відеозаписом, що жодним чином не свідчить про порушення визначених законом правил технічного фіксування події адміністративного правопорушення.
Оскільки відеозаписом з боді камери поліцейського підтверджено факт відмови  ОСОБА_1 від проходження у визначеному законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсутні будь-які підстави вважати даний доказ неналежним або недопустимим. 
Апелянт посилається в апеляційній скарзі зміст норм Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак не наводить доводів  щодо їх порушення під час роз`яснення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та фіксування відмови ОСОБА_1  від проходження такого огляду, жодних аргументів про порушення зазначених норм не наведено.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено ті обставини, що ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння. 
З відеозапису, який долучено до протоколу випливає, що водій  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, не заперечував обставини, за яких працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема й обставини керування транспортним засобом. 
При цьому працівники поліції вказали зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, від чого він відмовився.
Наведеними доказами підтверджено той факт, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.
У зв`язку з чим, у працівників поліції були законні підстави вимагати від водія ОСОБА_1  пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився, та складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що він не був згоден з діями працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.
Жодними доказами не підтверджено обставини того, що  ОСОБА_1 було незрозуміло порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, запропонований працівниками поліції, а також твердження захисника про те, що працівники поліції не пропонували  ОСОБА_1 пройти огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Апеляційний суд наголошує, що у відповідності до ст.251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. Суд першої інстанції досліджує обставини справи лише за наявної сукупності зібраних уповноваженими особами доказів і приймає рішення на підставі їх оцінки. Судом не було встановлено жодних обставин щодо недостатності наявних у справі доказів для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.
На підставі вищевикладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення  ОСОБА_1  вимог п.2.5 ПДР, що передбачає адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та обґрунтовано наклав на  ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Даних про те, що у справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права, зокрема, порушення права на захист при збиранні й дослідженні доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Отже, посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є безпідставними. 
За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 – за лишити без задоволення, а  постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 рокуу справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя:                                                                         Ю.М. Гемма