УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/1445/22 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В. 
Категорія 71 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року 

       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.,
з участю секретаря 
судового засідання         Гарбузюк Ю.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі  цивільну справу №283/1445/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Малинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оспорювання батьківства та зміну розміру аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2022 року, постановлену під головуванням судді Ярмоленка В.В. у м. Малині,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив виключити відомості про своє батьківство щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та змінити розмір аліментів.
Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2022 року по вказаній справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи (м. Київ, вул. Докучаєвська,4). На вирішення експертизи поставлено наступне питання: « - Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? ».
На вказану ухвалу ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.
Зазначає, що відповідно до ст.136 СК України не має права оспорювати батьківство чоловік, записаний батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком він знав, що між ним та дитиною немає кровного споріднення. Крім того, ОСОБА_2 підтверджує, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_5 , а тому вважає, що проведення експертизи є недоцільним та приведе лише до додаткових витрат.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Крім того, надала суду копії документів, які підтверджують факт зміни її прізвища на « ОСОБА_6 ».
Представник позивача – адвокат Севастьянова О.В. апеляційну скаргу не визнала, просила відмовити в її задоволенні. 
Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Постановляючи ухвалу про призначення експертизи у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наполягає на її проведенні та врахував, що в позовних вимогах стороною ставиться вимога, пов`язана із питанням щодо виключення відомостей про батька.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали порушень норм процесуального права судом не допущено.
За приписами положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. До основних засад (принципів) цивільного судочинства відносяться, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
За загальним правилом експертиза призначається коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.
Згідно ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.
Колегія суддів вважає доцільним підкреслити, що суд першої інстанції, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання позивача про призначення експертизи у справі, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання в іншій сфері ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, роз`яснив сторонам у справі наслідки  ухилення від участі в експертизі.
Клопотання позивача про призначення судово-генетичної експертизи мотивоване саме тим, що ОСОБА_1 заперечує факт його батьківства відносно  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
ЄСПЛ зазначив у справі «Йевремович против Сербии», що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremoviж v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком дитини, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в позовних вимогах стороною ставиться вимога, пов`язана із питанням щодо виключення відомостей про батька.
Зокрема Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив у справі Калачева проти Російської Федерації, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Kalacheva v. Russia», заява № 3451/05, пункт 34, рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року).
Судом апеляційної інстанції є перегляд справи саме щодо правових підстав призначення експертизи у справі про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач, на момент подання заяви про оспорювання батьківства дитини, дійсно володів інформацією, що він фактично не є рідним батьком дитини, що покладає на нього певний ряд обов`язків, а отже, він не має право оспорювати батьківство, виходячи з норми ч.5 ст. 136 СК України, колегія суддів не бере до уваги, зазначене є предметом розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а висновок експерта оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, визначеними статтею 89 цього Кодексу.
Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не піджлягає.

Головуючий                                 Судді

Повний текст постанови складений: 05 квітня 2023 року.