Справа № 308/14681/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

20 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,
       з участю секретаря Сливки С.В.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 червня 2022 року (у складі судді Сарай А.І.) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про зобов`язання учинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у листопаді 2021 р. 
       Просив: 
-зобов`язати Виконавчий комітет Ужгородської міської ради ухвалити рішення про надання йому в постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних і технічних норм, а також із урахуванням кількості членів його сім`ї;
-зобов`язати Департамент міського господарства Ужгородської міської ради вчинити дії із розподілу та надати йому в постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних і технічних норм, а також із урахуванням кількості членів його сім`ї.
       На обґрунтування позовних вимог указав, що він є учасником бойових дій, брав безпосередню участь у бойових діях в зоні АТО та отримав статус особи з інвалідністю внаслідок війни – бойових дій 22.06.2017 р., що підтверджується посвідченням відповідного зразка, а також довідкою МСЕК щодо поранення, отриманого/пов`язаного із захистом Батьківщини.
       Зазначає, що з 12.07.2017 р. він перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради, а саме: у списку громадян, які користуються першочерговим правом отримання житлових приміщень під № 117; у списку учасників бойових дій в зоні АТО, які отримали інвалідність та згідно з законодавством мають право на позачергове одержання житлової площі на 2021 рік під № 11; у списку (узагальнений) інвалідів всіх війн, які згідно з законодавством мають право на позачергове поліпшення житлових умов на 2020 рік під № 32.
       Позивач указує, що відповідачі не забезпечили його право на житло, передбачене абз. 2 п.14 ч.1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», безпідставно відмовляють у забезпеченні його та його сім`ї житлом, посилаючись на відсутність такого та наявність черги на отримання житла серед осіб, які мають право на першочергове отримання житла.
       Звертає увагу, що наразі його житлова площа складає 17,60 квадратних метрів. Дана площа ділиться на нього та його матір, що виходить 8,80 квадратних метрів на кожного із них, а це вже менше за норму 13,65 квадратних метрів на одну особу. Таким чином, вважає, що він потребує додаткового житла у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів на особу.
       Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30 червня 2022 р. позов задоволено. Зобов`язано виконавчий комітет Ужгородської міської ради ухвалити рішення про надання ОСОБА_1 у постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних і технічних норм, а також із урахуванням кількості членів його сім`ї. Зобов`язано департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради вчинити дії із розподілу та надати ОСОБА_1 у постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї.
       Виконавчий комітет Ужгородської міської ради просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.         Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-право позивача на отримання житла не є абсолютним, оскільки попереду нього в черзі знаходиться значна кількість осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а недотримання черговості становитиме порушення норм чинного законодавства та прав цих осіб;
-із матеріалів справи не вбачається переваг позивача перед іншими особами, які перебувають на квартирному обліку за цією категорією у черзі перед ним.
       Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-позивач має право на позачергове отримання житла, але відповідно до п.18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке своє право він може реалізувати лише після забезпечення житлом осіб, які станом на час прийняття рішення включені до списку при виконавчому комітеті Ужгородської міської ради, перебувають у цьому списку в черзі перед позивачем і мають такі ж самі житлові права;
-позивачем не доведено існування підстав на одержання ним житла першочергово перед усіма іншими категоріями позачерговиків.
       Письмового відзиву на апеляційні скарги до суду не подано.
       Суд виходив із того, що ненадання позивачу як інваліду війни житла протягом більш як чотирьох років перебування на обліку є грубим порушенням його прав та охоронюваних законом інтересів.
       Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції, викладені в рішенні суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та до спірних правовідносин неправильно застосовано норми матеріального права.
       Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни (особою з інвалідністю ІІІ групи) та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – інвалідів війни. Позивач проживає із матір`ю у приватизованій однокімнатній квартирі житловою площею 17,60 кв. м. у АДРЕСА_1 . Умови проживання у вказаній квартирі незадовільні. 12.07.2017 р. виконавчим комітетом Ужгородської міської ради позивача включено на квартирний облік в список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, як інваліда війни. Позивач із 12.07.2017 р. перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради у списку громадян, які користуються першочерговим правом отримання житлових приміщень за пільгою, та є № 120 у даному списку. У списку осіб із інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 значиться за № 32, як особа з інвалідністю з числа учасників АТО – за № 11. До цього часу позивачу житло не надано.
       Згідно з абз. 1 п.18 ч.1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інваліди війни та прирівняні до них особи позачергово забезпечуються житлом, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.
       Аналіз наведеної норми свідчить про те, що відповідні органи, уповноважені державою на виконання функцій з розподілу житла, протягом двох років від дня взяття на квартирний облік зобов`язані надати особі, на яку поширюється дія цієї норми, таке житло.
       Із цього приводу колегія суддів зауважує наступне.
       Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
       Частиною першою статті 9 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
       Згідно з частиною першою статті 46 ЖК Української РСР передбачено надання жилого приміщення поза чергою: інвалідам Великої Вітчизняної Війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав – протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної Війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків; громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання; особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість; дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; громадянам, незаконно засудженим і згодом реабілітованим, у разі неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення; дітям-інвалідам з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають у сім`ях піклувальників, прийомних сім`ях, дитячих будинках сімейного типу, державних або інших соціальних установах, після досягнення повноліття, у разі якщо за висновком медико-соціальної експертизи вони можуть здійснювати самообслуговування і вести самостійний спосіб життя; сім`ям, які мають п`ятьох і більше дітей, та у разі народження у однієї жінки одночасно трьох і більше дітей; особам, обраним на виборну посаду, коли це зв`язано з переїздом в іншу місцевість; членам сім`ї народного депутата України у разі його смерті в період виконання депутатських обов`язків у Верховній Раді України на постійній основі; працівникам протитуберкульозних закладів у разі виникнення професійного захворювання на туберкульоз.
       Частиною другою статті 46 ЖК Української РСР визначено, що поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.
       Пунктом 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасники бойових дій мають право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
       Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, - протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.
       Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів № 470 від 11 грудня 1984 року, відповідно до пункту 23 яких громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
       Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.
       Підпунктом 3 пункту 38 Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
       Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.
       Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.
       Колегія суддів зауважує, що позивач має право на першочергове отримання житла, проте забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку передують позивачу.
       Позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла. 
       Враховуючи, що попереду позивача у черзі учасників бойових дій у зоні АТО, які отримали інвалідність та згідно з законодавством мають право на позачергове одержання житлової площі на 2021 р. знаходиться 10 осіб (т.1 а.с.44), у черзі інвалідів усіх війн, які згідно з законодавством мають право на позачергове поліпшення житлових умов 2020 р. знаходиться 31 особа (т.1 а.с.46-47), а в черзі громадян, які користуються першочерговим правом отримання житлових приміщень знаходиться 116 осіб, які потребують поліпшення житлових умов, порушення черговості є порушенням норм чинного законодавства та прав цих осіб, а отже правові підстави для задоволення позову відсутні.
       Таких же висновків дійшов Верховний Суд у схожих за змістом правовідносинах у постановах від 12 березня 2018 року у справі № 676/1707/17-ц (провадження № 61-3775св18), від 30 січня 2020 року у справі № 335/3599/18 (провадження № 61-11670св19), від 24 лютого 2020 року у справі № 725/3605/19 (провадження № 61-575св20), від 03 квітня 2020 року у справа № 344/8248/17-ц (провадження № 61-40928св18), від 22 травня 2020 року у справі № 522/16805/17 (провадження № 61-37786св18), від 28 січня 2021 року у справі № 328/1568/19 (провадження № 61-9805св20).
       Цим також спростовується правова позиція позивача про те, що відповідачами було порушено норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якими визначено переважне право на отримання житла учасниками бойових дій.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Указаним вимогам закону оскаржене рішення суду першої інстанції не відповідає.
       Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до ст. 376 ч.1, п.п.3,4 ЦПК України рішення суду першої інстанції належить скасувати, а в задоволенні позову – відмовити за безпідставністю.
       Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1, п.п.3,4, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційні скарги Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради задовольнити.                                                                         2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 червня 2022 року скасувати.                                                                                          3.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.                                                                                 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         5.Повне судове рішення складено 01 травня 2023 р.
Судді: