КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №756/5627/15                                                                                 Головуючий у суді І інстанції:Жук М.В.
провадження №22-ц/824/5532/2023                                                    Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 травня 2023 року                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,
секретар судового засідання: Примушка О.В., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року про відмову у задоволенні скарги у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича, стягувач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк",
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. посилаючись на те, що приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 67266459 вчиняються дії з істотним порушенням норм законодавства.
З огляду на зазначене, просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича по відкриттю виконавчого провадження № 67266459 і проведенню опису і арешту майна боржника та скасувати його відповідні постанови від 25.10.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67266459, від 18.11.2021 року про опис та арешт майна боржника.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про прийняття скарги судом до розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права
Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що розгляд справи відбувся без своєчасного повідомлення про час та місце судового розгляду.
Вважає помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що право заявника не було порушено приватним виконавцем, оскільки такого висновку суд дійшов без надання скаржнику права викласти доводи з такого питання у скарзі та можливості прийняти участь у її розгляді.
Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що жодних доказів того, що приватний виконавець неправомірно прийняв рішення про відкриття провадження після надходження виконавчого документу, суду не надано, як і не надано доказів того, що приватний виконавець неправомірно прийняв рішення про опис та накладення арешту на майно боржника.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. 
Відповідно до ч.1, п.1,4 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.
Відповідно до ч. 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, зокрема, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша статті). У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмет, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (частина п`ята статті). Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (частина шоста статті).
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір, тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника надається сторонам виконавчого провадження.
Встановлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08.09.2015 року у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 08/07/840 від 27.02.2007 року в сумі 105 912 доларів США 90 центів заборгованості по кредиту та процентах, 105 008 грн. 80 коп. пені та 32 895 грн. 30 коп. комісії перед АБ «Укргазбанк», звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.06.2010 року Сєтак В.Я. , приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за № 6878 шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки у розмірі 730 300 грн. 00 коп.
На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 756/5627/15-ц від 18.10.2018 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 25.10.2021 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 756/5627/15-ц, виданого 18.10.2018 року Оболонським районним судом міста Києва про погашення заборгованості за кредитним договором № 08/07/840 від 27.02.2007 року в сумі 105 912 доларів США 90 центів заборгованості по кредиту та процентах, 105 008 грн. 80 коп. пені та 32 895 грн 30 коп. комісії перед АБ «Укргазбанк» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.06.2010 року Сєтак В.Я. , приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за № 6878 шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки у розмірі 730 300 грн 00 коп.
Згідно листа від 25 жовтня 2021 року № 3745 приватним виконавцем Корольовим М.А. направив ОСОБА_1 до відома копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується списком рекомендованих листів відправлених та чеком (а.с. 35-40 том 1).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 25.10.2021 року накладено арешт на майно: квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 .
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27.10.2021 року приватним виконавцем у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу сторін виконавчого провадження направлена вимога приватного виконавця, якою зобов`язано боржника бути присутнім 04.11.2021 о 11.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 під час проведення приватним виконавцем виконавчих дій щодо опису та арешту квартири АДРЕСА_1 та надати безперешкодний доступ приватному виконавцю до вказаної квартири з метою проведення виконавчих дій щодо опису. Вказана вимога направлена боржнику до виконання за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_3 за номером поштового відправлення 0100196721848 та за адресою місцезнаходження майна, а саме: АДРЕСА_4 за номером поштового відправлення 100196721805, стягувачу до відома (а.с. 66-72 том 1).
04.11.2021 року приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_5 . Боржник у призначений час не з`явився, про причини своєї неявки приватного виконавця не повідомив. Приватному виконавцю не надано доступ до квартири АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт приватного виконавця (а.с. 73 том 1).
08.11.2021 року приватним виконавцем у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу сторін виконавчого провадження направлена вимога приватного виконавця, якою зобов`язано боржника бути присутнім 18.11.2021 о 12.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 під час проведення приватним виконавцем виконавчих дій щодо опису та арешту квартири АДРЕСА_1 та надати безперешкодний доступ приватному виконавцю до вказаної квартири з метою проведення виконавчих дій щодо опису. Вказана вимога направлена боржнику до виконання за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_6 за номером поштового відправлення НОМЕР_1 та за адресою місцезнаходження майна, а саме: АДРЕСА_4 за номером поштового відправлення 0100196722879, стягувачу до відома (а.с. 74-79 том 1).
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що 18.11.2021 року приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_5 . Боржник у призначений час не з`явився, про причини своєї неявки приватного виконавця не повідомив. Приватному виконавцю не надано доступ до квартири АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт приватного виконавця.
18.11.2021 року в присутності представника стягувача ОСОБА_3 та понятих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 приватним виконавцем складена постанова про опис та арешт майна і боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 .
В постанові про опис та арешт майна боржника від 18.11.2021 приватним виконавцем зазначені наступні відомості про об`єкт: «квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею - 44,5 кв.м. та гадається з двох житлових кімнат, коридор - 6,9 кв.м., санвузол - 6,3 кв.м., кухня - 14,8 і м., житлова кімната - 24,5 кв.м., житлова кімната - 20,0 кв.м., туалет - 2,0 кв.м. Квартира розташована на 6 поверсі багатоповерхового житлового будинку. Матеріал зовнішніх стін - цегла. Матеріал перекриття - моноліт (бетон). Наявні всі комунікації». В постанові зазначено, що проведення виконавчих дій здійснено в присутності понятих, яким роз`яснені їх права та обов`язки, відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».
Тобто, приватним виконавцем постанова про опис та арешт майна боржника складена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що немає підстав вважати, що приватним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесена оскаржувана постанова, оскільки приватним виконавцем використано надані йому права відповідно до закону без допущення у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів боржника та здійснено у відповідності з заходами, необхідними для своєчасного виконання рішення в порядку та у спосіб, що встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, відмовляючи у задоволенні скарги, а також вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 450, 451, 452 ЦПК України та ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження".
Враховуючи вище викладене, вимоги апелянта є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності скаржника під час розгляду скарги та неналежне повідомлення судом про день та час її розгляду, суд апеляційної інстанції зазначені доводи не приймає до уваги, оскільки на а.с. 14 т. 1 міститься лист направлений скаржнику, однак останній його не отримав у зв`язку з відсутністю за адресою АДРЕСА_5 .
Апеляційний суд вважає, що скаржник був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак в порушення норм ЦПК України він не повідомив про зміну місця проживання, не повідомив засоби електронного зв`язку та знаючі про скорочені процесуальні строки щодо розгляду зазначених скарг, мав можливість та зобов`язаний цікавитись розглядом та стадіями розгляду своєї скарги.
Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «18» травня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                Л.П. Сушко

Судді                                                                                       С.В. Кулікова
 
                                                                                                                                                                                                                                                                   В.І. Олійник