Справа № 936/720/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

29.03.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката Шусти В. В.

                                                  в с т а н о в и в:

Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працюючого монтером колії ПЧ-14,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Згідно з постановою, 27.07.2021, о 19 годині 35 хвилин, на автодорозі сполученням «Нижні Ворота-Воловець-Міжгір`я» 1.5 км, с. Н.Ворота, ОСОБА_1 , у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «ВАЗ -2108" реєстраційний номер НОМЕР_1 . Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря Воловецької центральної лікарні. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "a " ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Шуста В. В. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення містить пояснення, які нібито написані ОСОБА_1 , однак, це не відповідає дійсності, оскільки вказаний запис зроблений працівником поліції. Внесений додатковий запис «відеофайл» іншим кольором ручки свідчить про те, що до протоколу вносились додаткові відомості, що є недопустимим. Адвокат Шуста В. В. зазначає, що його підзахисний транспортним засобом не керував, автомобіль належить не йому. Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_1 у суді першої інстанції вину у вчиненому не визнав, однак суд помилково вказав про зворотне. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шусти В. В., якого повідомлено про дату, час та місце судового засідання – 29.03.2023, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення від 23.12.2022, однак до суду адвокат не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається подана ним апеляційна скарга, жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання на інший день адвокат не подавав, при цьому ОСОБА_1 не клопотав про відкладення розгляду справи на інший термін. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності адвоката Шусти В. В. апеляційний суд не вбачає, а відповідно до приписів ст. 294 КУпАП неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності або її захисника не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного), або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи дотримався зазначених вимог закону, повно і всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №089554, 27.07.2021, о 19 годині 35 хвилин, на автодорозі сполученням «Нижні Ворота-Воловець-Міжгіря» 1.5 км, с. Н.Ворота, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «ВАЗ -2108" реєстраційний номер НОМЕР_1 . Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря Воловецької ЦЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "a" ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. У графі «Пояснення особи», ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу згідний. При цьому, своїми підписами ОСОБА_1 засвідчив, що зміст протоколу йому відомий, копію його отримав.

У матеріалах справи міститься відеозапис з місця події, яким під час відеофіксації у хронологічній послідовності зафіксовано події за участі водія ОСОБА_1 , зокрема поліцейські, підійшовши до водія ОСОБА_1 , виявили в нього очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, з чим водій погодився, зазначивши, що вживав алкогольні напої. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 погодився, відтак пройшов освідування у закладі охорони здоров`я, результат огляду – позитивний, 0, 54 % проміле. Результати огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 не оспорював, зі змістом медичного висновку ознайомився, жодних скарг, незгоди з результатами чи будь-яких заперечень щодо результатів тестування не висловлював (а. с. 4).

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 131 від 27.07.2021 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у лікаря КНП «Воловецька ЦЛ», за результатами обстеження лікар ОСОБА_2 встановив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 3).

Рапортом капітана поліції Фітаса В. підтверджується те, що під час несення служби на автодорозі Нижні Ворота - Міжгір`я, поліцейськими був виявлений водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «ВАЗ» д. н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Водія було доставлено у Воловецьку ЦЛ, де було освідчено і складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 6).

Відповідно до розписки, яка міститься у матеріалах справи, громадянин ОСОБА_3 зобов`язується доставити транспортний засіб марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: с. Верхні Ворота, вул. Івана Григи, 266 (а. с. 7).

Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що патрульний поліцейський Фітас В. І. був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний поліцейський при виконані своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.

При оцінці тверджень апелянта щодо того, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, апеляційний суд такі відхиляє з огляду на таке.

Письмовими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №089554, зі змістом якого ОСОБА_1 погодився, а також медичним висновком, з яким ОСОБА_1 ознайомився безпосередньо після проведення освідування у медичному закладі, жодних заперечень чи зауважень щодо вищевказаних процесуальних документів не висловлював, розпискою громадянина ОСОБА_3 , який зобов`язався доставити транспортний засіб марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживає водій ОСОБА_1 , підтверджується, що 27.07.2021, о 19 годині 35 хвилин, на автодорозі «Нижні Ворота-Воловець-Міжгір`я» 1.5 км, у с. Н.Ворота, саме ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ -2108" реєстраційний номер НОМЕР_1 , і саме він, а не хто-небудь інший пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого констатовано, що ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані.

Вищевказані обставини зафіксовані у тому числі і на відеоматеріалі, який міститься на DVD-диску, на якому у хронологічній послідовності відтворені події за участі ОСОБА_1 . Так, на запитання поліцейських чи вживав водій ОСОБА_1 алкогольні напої, останній підвередив, що так. У медичному закладі, водій ОСОБА_1 , відрекомендувавшись, не заявляв жодних заперечень щодо того, що поліцейські неправомірно, не маючи для того правових підстав, направили його на освідування. Більш того, з результатами огляду – 0, 54 % проміле, водій ОСОБА_1 погодився, зауважень щодо процедури проведення освідування та достовірності результатів не висловлював. 

Оскільки, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення і допомагає всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставин справи в їх сукупності, тому будь-які твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, автомобіль належить не йому, апеляційний суд розцінює критично, оскільки вони спростовуються змістом обставин, що зафіксовані на вказаному відеофайлі.

При оцінці тверджень апелянта щодо того, що протокол про адміністративне правопорушення містить пояснення, які нібито написані ОСОБА_1 , однак, це не відповідає дійсності, оскільки вказаний запис зроблений працівником поліції, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання вказаних доводів слушними.

Доводи в цій частині спростовується наявністю в протоколі про адміністративне правопорушення особистого підпису особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, що свідчить про те, що ОСОБА_1 погодився зі змістом викладених обставин.

Оскільки стороною захисту не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до правоохоронних органів з приводу протиправних дій працівників патрульної поліції, зокрема щодо підробки документів, з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження, доводи апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Такими, що жодним чином не впливають на правильність та законність висновків місцевого суду є доводи апелянта про те, що внесений додатковий запис «відеофайл» іншим кольором ручки свідчить про те, що до протоколу вносились додаткові відомості, що є недопустимим. Перевіривши доводи сторони захисту та давши їм належну оцінку, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, оформлений відносно ОСОБА_1 , повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому визнається належним та допустимим доказом у справі.

Апеляційний суд визнає наявні у справі докази, які були повторно дослідженні під час апеляційного розгляду справи, достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, позаяк вони стосуються події, яка мала місце 27.07.2021 о 20 год 15 хв за участі ОСОБА_1 . 

При оцінці тверджень апелянта про те, що ОСОБА_1 у суді першої інстанції вину у вчиненому не визнав, однак суд помилково вказав про зворотне, суд апеляційної інстанції вважає, що такі не підтверджені жодними належними доказами та не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 при керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з рішенням місцевого суду.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, на підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                              
                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шуста В. В., залишити без задоволення. 

Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН