Дата документу  Справа № 334/354/23 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 334/354/23                 Головуючий в 1 інст. Добрєв М.В.
Провадження №33/807/361/23                                        Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 травня 2023 року                                                         місто Запоріжжя

       Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Рощина В.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Рощина В.С. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2023 р., якою 
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює акушером-гінекологом у КНП "ПОЛОГОВИЙ БУДИНОК №9" ЗМР, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя суду першої інстанції встановив, що 05.01.2023 року інспектором УПП в Запорізькій області ДПП у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 408262 за ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якого 05.01.2023 р. о 14 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі, по вул. Бородинська,б.64А, керувала транспортним засобом «PEUGEOT 107», державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат: 2,25 проміле, тест № 1930. Від керування транспортним засобом відсторонена, транспортний засіб припаркований без порушення ПДР України, про повторність попереджена. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

       Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Рощин В.С. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.
       Вказує, що суд допустив неповноту та однобічність розгляду справи, не дотримався вимог закону, не з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, невірно оцінив докази у справі, не вирішив клопотання сторони захисту, а сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачив не на її користь, а проти неї.
       Зазначає, що огляд на стан сп`яніння працівниками поліції проводився із грубими порушеннями, що є підставою для визнання його недійсним.
       Так, після проходження у ОСОБА_1 шокового стану після спілкування із працівниками поліції, вона висловила незгоду з результатами огляду та виявила бажання пройти огляд у медичному закладі, на що працівники поліції надали відмову, мотивуючи завершенням складання протоколу. Разом із цим, фіксація зазначених подій відсутня на відеозаписі, що свідчить про умисне приховування працівниками поліції даного факту.
       Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
       Просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2023 року, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, та присутність захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Рощина В.С., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Рощина В.С., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 408262 від 05.01.2023 року та визнаних судом доведеними підтверджується:актом огляду на стан сп`яніння, роздруківкою результатів тестування на алкоголь за допомогою алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 1930, виготовленою о 14 годині 29 хвилин 05.01.2023 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 2,25% проміле, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, зокрема огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
При цьому, за положеннями ч. 3 ст. 266 КУпАП проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відбувається на місці зупинки водія і лише у разі його відмови від проходження такого огляду або у випадку незгоди з отриманими результатами цей огляд може бути проведений у закладі охорони здоров`я.
Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Слід зауважити на вимогах п. 2.5 ПДР України, згідно яких на водія покладається обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану, зокрема алкогольного сп`яніння.
Із відеозапису події вбачається, що працівники поліції приїхали на виклик щодо порушення правил дорожнього руху водієм транспортного засобу, який виїжджав на проїзду частину дороги, створюючи аварійну ситуацію. Для попередження аварійної події, транспортний засіб був зупинений іншими учасника дорожнього руху, про що останніми було повідомлено працівників поліції, прибувших на місце події. На водійському сидінні транспортного засобу перебуває  ОСОБА_1 . На пропозицію працівників поліції,  ОСОБА_1  добровільно пройшла огляд за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 2,25 проміле. При цьому  ОСОБА_1  з результатом такого огляду погодилась, що засвідчила своїм підписом у роздруківці результатів тесту.
       Далі, при спілкуванні з працівником поліції ОСОБА_1 підтвердила, що вживала Шампанське. Заперечень щодо керування нею транспортним засобом від ОСОБА_1 не надходило.
Оскільки ОСОБА_1 з результатами тесту погодилася та особисто підтвердила, що вживала алкоголь, тому працівники поліції правомірно не пропонували їй проїхати до медичного закладу, що узгоджується із положеннями ст. 266 КУпАП. 
Наявні у матеріалах справи письмові пояснення сторонніх осіб - свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказують на ознаки алкогольного сп`яніння у водія  ОСОБА_1 , що виявилося в ході спілкування з останньою після зупинки автівки під її керуванням внаслідок створення нею на дорозі небезпечної ситуації та неадекватного водіння.
Оглянуте відео наочно демонструє небезпідставність підозр, зокрема приїхавши на місце працівників патрульної поліції щодо перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що зобов`язувало працівників патрульної поліції висунути пропозиції проходження водієм відповідного огляду. 
Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у вказаний час та у зазначеному місці і, на переконання апеляційного суду, порушень щодо процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, не виявлено.
На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення за ч. ст. 130 КУпАП.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною. 
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими. 
Відповідно до ч. 7 ст.294КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Рощина В.С. залишити без задоволення. 

Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 березня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                                 М.С. Тютюник