КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
     Єдиний унікальний номер справи: 359/9171/14-ц   Головуючий у суді першої інстанції: Ткаченко Д.В.
     Номер провадження: 22-ц/824/221/2023                      Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И 
 
04 квітня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,
при секретарі - Качалабі О.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від                  12 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2014 року в Бориспільський міськрайонний суд Київської області звернулось  Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк, позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, боржник) про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк»  обґрунтовувало тим, що 25 червня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір                                     № 11151980007, за умовами якого, банк надав відповідачу кредит в сумі                          25 445,00 доларів США, строком до 25 червня 2014 року.
Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1   належним чином не виконала, в результаті чого у неї утворилась заборгованість в загальному розмірі 34 777,76 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 483 096,96 грн., яка складається: з тіла кредиту - у розмірі  19 015,76 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 264 147,43 грн.; заборгованості по відсоткам - у розмірі   15 762,00 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 218 949,53 грн. Вказану заборгованість відповідач у добровільному порядку не сплачує.
Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути її з ОСОБА_1 на свою користь. 
Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі  483 096,96 грн., а також судовий збір в сумі                              3 654 грн. 00 коп.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції,                  ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк». Вирішити питання розподілу судових витрат.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК України не направив на її адресу копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, належним чином не повідомив її про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, вона була позбавлена можливості подати відзив на позов та обґрунтувати свої заперечення відповідними доказами.
Також вказала, що позивачем не доведено розмір заборгованості за кредитним договором, так як матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, а саме - банківських виписок по рахунках відповідача.
Окрім цього, апелянт посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором позивачем здійснено 01 липня 2010 року, тому, на думку апелянта, строк на звернення до суду з позовом сплив 01 липня 2013 року.
У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Глобал Спліт» проти доводів апеляційної скарги заперечило, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що Бориспільським міськрайонним судом Київської області 06 жовтня 2014 року на адресу ОСОБА_1 направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви, у цьому ж листі було вказано про те, що судове засідання у справі призначено на 12 листопада 2014 року (том 1 а.с. 30).
Разом з тим, в матеріалах цивільної справи міститься поштовий конверт з довідкою ф.20, з якої вбачається, що судова повістка не була вручена                  ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що «адресат за зазначеною адресою не проживає» та «не розбірливо написане прізвище».
За таких обставин, матеріали справи не містять доказів щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року та ухвалення нового судового рішення.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).
Згілно ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 25 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір                         № 11175198000 за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі                    25 445,00 дол. США строком до 25 червня 2014 року.
На підставі укладеного 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, з урахуванням додатку № 1 до даного договору, ПАТ «Дельта Банк» придбав права вимоги за спірним кредитним договором.
Також, судом встановлено, що 09 листопада 2018 року ПАТ «Дельта Банк» уклало з ТОВ «Глобал Спліт» договір купівлі-продажу майнових прав (а.с.54-55), за умовами якого, ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11175198000 від 25 червня 2007 року. 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від                15 травня 2019 року, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником - ТОВ «Глобал Спліт».
З матеріалів справи вбачається, що банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених кредитним договором. 
Водночас, ОСОБА_1 свої обов`язки щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором, виконує неналежним чином, у зв`язку із чим, станом на 27 серпня 2014 року, у неї утворилась заборгованість у розмірі 34 777,76 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 483 096,96 грн., яка складається: з тіла кредиту - у розмірі 19 015,76 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 264 147,43 грн.; заборгованості по відсотках -  15 762,00 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 218 949,53 грн. Достовірність зазначених обставин підтверджується розрахунком заборгованості та відповідачем не спростовано.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Приписами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. 
За умовами кредитного договору, позичальник мав своєчасно повертати кредит та проценти платежами, відповідно графіку погашення кредиту, однак не виконує взятих на себе зобов`язань, має заборгованість за кредитним договором    № 11175198000 від 25 червня 2007 року, що підтверджується довідкою ПАТ «Дельта Банк» від 27 серпня 2014 року, виписками по рахунку ОСОБА_1 , у загальному розмірі 483 096,96 грн. 
Надані позивачем докази відповідач не спростувала, будучи обізнаною про розгляд справи та заявлені до неї вимоги.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» та вважає, що  з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт», необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі  483 096,96 грн.
Доводи відповідача щодо недоведеності розміру заборгованості, колегією суддів до уваги не приймаються, так як відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором або іншого розміру заборгованості.
Посилання ОСОБА_1 на пропуск позивачем строку позовної давності колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). 
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
За редакцією с. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Для окремих видів вимог, законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України).
Так, у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу (до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання) вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті.
Таким чином, якщо за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань.
Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України).
За змістом п. 1.2.2. кредитного договору № 11175198000 від 25 червня              2007 року, позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25 червня                  2014 року. 
Пунктом 1.3.4. кредитного договору передбачено, що строк сплати процентів: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані Банком такі проценти.
За таких обставин, умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути суму кредиту частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження                 № 14-10цс18) 28 березня 2018 року зробила правовий висновок про те, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. 
Як встановлено судом, кредитний договір № 11175198000 від 25 червня 2007 року укладено строком до 25 червня 2014 року, з позовом ПАТ «Дельта Банк» звернулось 09 вересня 2014 року, отже строк позовної давності не пропущено.
Аналізуючи вищевикладене. колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 із скасуванням заочного рішення суду першої інстанції та ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог позивача. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт», підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі сумі                3 654,00 грн. 
Керуючись ст. ст. 259, 368,  374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», заборгованість за кредитним договором у розмірі  483 096,96 грн., а також судовий збір в сумі  3 654 грн.               00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                                      О.П. Коцюрба

Судді:                                                                                 І.М. Білич 

                                                                                           Т.А. Слюсар