ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/21460/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року в адміністративній справі № 160/21460/21 (суддя І інстанції – Врона О.В.)
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
                                             В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зміни періодів страхового стажу з 01.07.2000 по 31.12.2019, з якого обчислена заробітна плата при призначені пенсії за віком на періоди страхового стажу з 01.03.1994 по 31.05.1999 та з 01.07.2003 по 31.12.2015, з якого обчислена плата при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за віком з 01.10.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2021 у розмірі пенсії за віком, а саме: 16374,94 грн, призначеної з 01.07.2021.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року адміністративний позов задоволений.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування скарги зазначив,  що позивачу при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком помилково було змінено період застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, з 2014-2016 років на 2017-2019 роки, а тому після виявлення цього пенсія приведена у відповідність. Застосування ж інших періодів заробітної плати позивача, як просить останній та вирішив суд першої інстанції, призведе до зменшення пенсії позивача, оскільки коефіцієнт заробітної плати в такому разі буде складати 2,63664, тоді як пенсійним органом застосовано коефіцієнт 2,66899.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
Позивач з 05.09.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З 01.10.2017 позивача переведено на пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому застосовано середню заробітну плату в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки. 
За заявою позивача з 21.02.2020 його  переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.03.2020 розрахунок пенсії проведений з урахуванням норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із застосуванням заробітної плати за даними в системі персоніфікованого обліку застрахованої особи з 01.07.2000 по 31.12.2019.
Індивідуальний коефіцієнт зарплати – 2.63664;
розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки – 7763,17 грн.;
середньомісячний заробіток для обчислення пенсії – 20468,68 грн (7763,17 грн. х 2.63664);
розмір пенсії 16374,94 грн. (20468,68 грн. х 80% згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»).
У подальшому відповідно до рішення Пенсійного фонду від 06.09.2021 пенсія позивача була розрахована наступним чином:
Відповідно до норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із застосуванням заробітної плати за даними пенсійної справи і в системі персоніфікованого обліку застрахованої особи з 01.03.1994 по 31.07.1995, з 01.10.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.05.1999.
Індивідуальний коефіцієнт зарплати – 2.66899;
розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки – 5426,6 грн. (3764 грн (середня заробітна плата) х 1.441557 (коефіцієнт збільшення показника);
середньомісячний заробіток для обчислення пенсії – 14483,54 грн (5426,6 грн х 2.66899);
розмір пенсії з 01.10.2021 – 11586,83 грн. (14483,54 грн х 80% згідно із Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці»).
Зазначені обставини сторонами не заперечуються.
На звернення позивача щодо причин і підстав зменшення розміру пенсії, листом № 0400-010310-8/125090 від 21.09.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що для перерахунку пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсій у разі втрати годувальника із зазначених причин враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера – заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), визначеного з урахуванням положень показника середньої заробітної плати (доходу), визначеного з урахуванням положень частини другої статті 42 та пункту 4-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» цього Закону.
При перевірці пенсійної справи було встановлено, що при переході на пенсію за віком не вірно було визначено заробітну плату для розрахунку пенсії, що призвело до переплати пенсії. Пенсійну справу приведено у відповідність з 01.10.2021. (а.с. 10-11)
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що перерахунок пенсії не може бути визнаний правомірним, оскільки період заробітної плати позивача з 01.03.1994 по 31.05.1999 взятий в порушення вищенаведених норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без згоди позивача, як і період з 01.07.2003 по 31.12.2015, який не передбачено ст. 40 Закону і не може бути змінений. Крім того, суд зазначив, що Пенсійним фондом з 01.10.2021 було також протиправно змінено показник середньої зарплати по Україні. Застосовано показник за 2014-2016 роки, що призвело до зменшення пенсії позивача. Пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 01.10.2017 була нарахована відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тоді як пенсія за віком з 21.02.2020 призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а отже правильно було застосовано показник середньої зарплати по Україні за 2017-2019 роки.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 9  Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства);
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
При цьому нормами ст. 10 Закону № 1058-IV визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. 
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Отже, за загальним правилом при переведенні з одного виду пенсії на інший, зокрема з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку), залишається незмінним.
Як зазначалось вище, первісно з 05.09.2016 позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». У подальшому з 01.10.2017 позивача переведено на пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому застосовано середню заробітну плату в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.
Позивач вважає, що при перерахунку його пенсії з 01.10.2021 відповідач безпідставно застосував середню заробітну плату в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, тоді як повинен був застосувати цю заробітну плату за 2017-2019 роки, як при переведенні його на пенсію за віком з 21.02.2020.
Натомість відповідач зазначає, що у 2020 році при переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком пенсійним органом було помилково застосовано середню заробітну плату в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2017-2019 роки, оскільки це суперечить положенням ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, у зв`язку з чим пенсію і було приведено у відповідність із нормами чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, оскільки ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV дійсно передбачено незмінність зазначеного показника при наступних перерахунках пенсії, що не було додержано пенсійним органом при перерахунку пенсії позивача у 2020 році. 
У зв`язку з цим пенсійним органом правомірно самостійно усунуті порушення чинного законодавства і приведено пенсію у відповідність до норм ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, і саме з цим, а не зі зміною періодів врахування заробітної плати позивача, пов`язано зменшення розміру його пенсії.
Що стосується коефіцієнта заробітної плати, то при перерахунку пенсії у 2021 році пенсійний орган застосував його у розмірі 2,66899, тоді як позивач по суті просить застосувати інший показник, який складає 2,63664, тобто є меншим, ніж застосований відповідачем, що призведе до ще більшого зменшення пенсії позивача.
Отже, при застосуванні періодів заробітної плати позивача пенсійним органом обрано найбільш вигідний для позивача варіант, що відповідає приписам Закону № 1058.
За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до помилкового вирішення справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в позові.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року в адміністративній справі № 160/21460/21 скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.    

Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко