ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3334/23 Справа № 243/3254/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мірошниченко Л.Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Гладиш К.І.,
сторони
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області,
розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2023 року, ухваленого суддею Мірошниченко Л.Є. у м.Слов`янськ Донецької області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ 

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , про що відділом ДРАГС Волноваського районного управління юстиції Донецької області видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .
Позивач звернулася до ПФУ із заявою про отримання допомоги на поховання та неотриманої пенсії. 
Допомогу на поховання отримала, а заборгованість по пенсії пообіцяли виплатити після надання відповідних документів.
Державним нотаріусом Волноваської ДНК Петренко В.Є. щодо майна покійного заведена спадкова справа №698/2015, зареєстрована в реєстрі №157. 
До складу спадкового майна увійшли об`єкти нерухомого майна, земельні ділянки, а також недоотримана пенсія.
01.03.2021 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМН №846295. 
Згідно вказаного Свідоцтва до складу спадщини увійшла не отримана у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 пенсія у розмірі 26 944 грн., що не була виплачена органом управління ПФУ Волноваського району Донецької області, відповідно до довідки №11194/02 від 02.08.2016 року, що була видана органом УПФУ Волноваського району Донецької області.
Вважає, що має право на частки неотриманої пенсії, що складає 20 208 грн., а право на решту має право матір покійного (згідно Свідоцтва про право на спадщину).
Позивач звернулася до УПФУ Волноваського району Донецької області із заявою про отримання пенсії спадкодавця. 
25.11.2021 року та 21.01.2022 року отримала від відповідача листи, в яких її повідомлено, що їй відмовлено у видачі пенсії, оскільки минуло більше ніж три роки з дня смерті спадкодавця.
Вважає таку відмову незаконною, оскільки вона є спадкоємицею за законом, отримала про це Свідоцтво про право на спадщину за законом, а відмова відповідача протирічить нормам ч.3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст.92 «Про пенсійне забезпечення».
У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 20 208 грн. (3/4 частки), які належать їй як спадкоємиці відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2021 року та судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування задоволені.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, на користь  ОСОБА_1 грошові кошти, у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 20 208 (двадцять тисяч двісті вісім) грн. 00 коп.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь  ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області, будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.
При цьому, скаржник зазначає, що судом першої інстанції під час судового розгляду справи не в повній мірі були з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи, що призвело до невірного застосування норм та положень статей 46 та 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, а також статей 1216, 1218, 1227 ЦК України.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
10 квітня 2023 року на електронну адресу Дніпровського апеляційного суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про проведення апеляційного розгляду справи за її відсутності, просить рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області залишити без змін, а апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що  ОСОБА_2 , 1964 року народження був чоловіком позивача по справі ОСОБА_1 , 1966 року народження.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що Відділом ДРАГС Волноваського районного управління юстиції Донецької області видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . 
Державним нотаріусом Волноваської ДНК Петренко В.Є. 01.03.2021 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМН №846295, відповідно до якого спадкоємцями після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , 1964 року народження є його дружина – ОСОБА_1 – позивач по справі у розмірі частки та матір померлого – ОСОБА_3 , 1937 року народження, у розмірі 1/4 частки.
Спадщина на яку у зазначених частках видано свідоцтва складається з сум неотриманої в зв`язку зі смертю пенсії у розмірі 26 944 грн., які не виплачені УПФУ Волноваського району Донецької області, та належали спадкодавцю на підставі довідки №11194/02 від 02.08.2016 року управління ПФУ Волноваського району Донецької області.
Листами ГУ ПФУ в Донецькій області від 25.11.2021 року та 21.01.2022 року отриманими на звернення позивача про виплату пенсії їй відмовлено, з підстав того, що з дня смерті спадкодавця минуло більше ніж три роки.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, розмір якого згідно свідоцтва про спадщину за законом складає 20 208 грн. (3/4 частки успадкованого майна), яка і повинна бути виплачена позивачу, як майно, яке увійшло до складу спадщини, що відповідає нормам ст.52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" без урахування норм ст.46 зазначеного закону.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом першої інстанції встановлено, що спадковою масою є недоотримана пенсія, що залишилася після смерті чоловіка позивача – ОСОБА_2  розмір, якої складає 26 944 грн. та оскільки згідно свідоцтва про право на спадщину за законом позивач має право на 3/4 частки успадкованого майна, що складає 20 208 грн., тому суд на законних підставах стягнув з відповідача на користь позивача недоотриману чоловіку пенсію в розмірі її частки від успадкованого майна.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст ч.3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ж ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Крім цього, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Водночас ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах « ОСОБА_5 дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, висновок суду першої інстанції про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцю у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, тому відповідач не виплативши позивачу належну їй частку спадкового майна, яка складає 20 208 грн.недоотриманої пенсії, яка входять до спадкового майна, перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця померлого чоловіка ОСОБА_2 на отримання всього належного їй спадкового майна, що є підставою для задоволення позову, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.
Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.
Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайоннго суду Донецької області від 05 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 11 квітня 2023 року.

Головуючий:

Судді: