РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 559/2658/22
Провадження № 22-ц/4815/614/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Вейтас І. В., Хилевича С. В.
секретар судового засідання - Ковальчук Л. В.

учасники справи:
заявниця - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Дубенська міська рада Рівненської області,
заінтересована особа - ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Дубенської міської ради Рівненської області та представника ОСОБА_2  - адвоката Матвіїва Вадима Миколайовича на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 березня 2023 року у складі судді Ральця Р. В., ухвалене в м. Дубно Рівненської області о 16 годині 25 хвилин, повний текст рішення складено 08 березня 2023 року, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з травня 2008 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Остання адреса його місця реєстрації: АДРЕСА_1 , і ця квартира належить їй на праві приватної власності. Починаючи з травня 2008 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 вони жили як одна сім`я: спільно придбавали усе необхідне для побуту майно, спільно вирішували питання життєзабезпечення сім`ї, витрачали кошти на спільні цілі, спільно здійснювали ремонт житла, спільно проводили дозвілля, святкували дні народження та інші події. Таким чином, вона з ОСОБА_3 спільно проживала та була пов`язана спільним побутом, вони мали взаємні права та обов`язки, були однією сім`єю, що можуть підтвердити свідки. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з травня 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 березня 2023 року вказаний позов задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями закону, які визначають право суду на розгляд справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та нормами, які встановлюють, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, або у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, та обґрунтовано сукупністю доказів, включаючи показання свідків, на підтвердження факту проживання заявниці ОСОБА_1 із ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Дубенська міська рада Рівненської області та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі Дубенська міська рада Рівненської області вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що заява про встановлення факту була подана ОСОБА_1 без додержання вимог, встановлених процесуальним законом. зокрема у ній, в порушення вимог ст. 318 ЦПК України не було вказано жодного обґрунтування мети встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Додає, що до початку розгляду справи міською радою заявлялося клопотання з посиланням на норму ч.11 ст. 187 ЦПК України про залишення заяви ОСОБА_1 без руху та надання строку для усунення недоліків цієї заяви. Однак воно проігнороване судом. Заперечує належність доказів, які взяті судом до уваги, зокрема фотографій, копії заповіту ОСОБА_3 від 15.09.2021р., копії витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, адже вони були подані з порушенням строків та поряду подачі доказів. Стверджує, що за відсутності в заяві ОСОБА_1 зазначення мети, з якою встановлюється факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу неможливо встановити наявність чи відсутність спору про право. Припускає, що оскільки судом зроблено висновок про те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне для отримання доступу до інформації, зібраної ними під час спільного проживання, та речей ОСОБА_3 , які знаходяться в будинку заінтересованої особи ОСОБА_2 , встановлення цього факту необхідне для захисту особистих прав, а відтак справа не може розглядатися у порядку окремого провадження. Зауважує, що заява ОСОБА_1 прийнята судом до провадження із порушенням правил територіальної підсудності, адже місцем проживання заявниці є с. Підгайці, на яке поширюється юрисдикція Млинівського районного суду Рівненської області, і саме туди мала бути скерована заява. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 

У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_2  - адвокат Матвіїв Вадим Миколайович вважає рішення місцевого суду необґрунтованим, таким, що ухвалене за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та за недоведеності обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Зазначає, що ні заявниця, ні суд не вказали, якими доказами підтверджується те, що в будинку заінтересованої особи ОСОБА_2 знаходиться інформація, зібрана під сам спільного проживання, та речі ОСОБА_2 , а також не вказали, які саме особисті права заявниці підлягають захисту шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Зазначає, що судом у оскаржуваному рішенні викладено фактичні обставини, встановлені судом, які проте, суперечать викладеним у цьому ж рішенні висновкам суду і мотивованій їх оцінці. Зауважує, що ні заявниця, ні суд не конкретизували, який саме правовий механізм може бути реалізований заявницею для отримання доступу до інформації, зібраної під час спільного проживання, та речей ОСОБА_3 , що знаходяться в будинку його матері ОСОБА_2 , та як це узгоджується із приписами ст. 16 ЦК України щодо способів захисту цивільних прав. Зазначає, що заява ОСОБА_1 прийнята судом до провадження із порушенням правил територіальної підсудності, адже місцем проживання заявниці є АДРЕСА_2 , яке до 19.07.2020 року належало до Млинівського району Рівненської області. Додає, що Млинівський районний суд Рівненської області здійснює свої повноваження в межах попередньої територіальної юрисдикції. Наголошує, що заявницею не було надано суду належних і допустимих доказів, що з 2010 року по 13 вересня 2022 року мали місце: спільне проживання із ОСОБА_3 , наявність спільного побуту із ним, виникнення між ними - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Вказує також на недостримання процесуальних норм, які виявилися у прийнятті доказів (фотографій, копії заповіту ОСОБА_3 від 15.09.2021р., копії витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі), які були подані з порушенням строків та порядку подачі доказів. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а також стягнути із заявниці на користь його довірительки судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу.

У поданому на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2  - адвоката Матвіїва Вадима Миколайовича відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Таборовець Андрій Петрович вважає рішення місцевого суду законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу звернулася ОСОБА_1 . Заінтересованими особами у цій справі зазначені Дубенська міська рада Рівненської області та ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. 

Як зазначається в листі Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі (пункт 4 листа).

В порушення вказаних вимог закону у заяві ОСОБА_1 відсутнє обґрунтування мети встановлення факту проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Визначаючи в оскаржуваному рішенні мету заявниці для встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції взяв за основу самі лише пояснення заявниці без підтвердження їх будь-якими доказами, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу має юридичне значення, оскільки необхідне для отримання доступу до інформації, зібраної під час спільного проживання, та речей ОСОБА_3 , які знаходяться в будинку заінтересованої особи ОСОБА_2 , а також зазначив, що встановлення факту необхідне заявниці для захисту особистих прав.

У заяві про встановлення факту не вказано та не підтверджено, а в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано, якими доказами підтверджується те, що в будинку заінтересованої особи ОСОБА_2 , знаходиться інформація, зібрана під час спільного проживання, та речі ОСОБА_3 , а також не вказали, які конкретно особисті права заявниці підлягають захисту шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 26 ЦК України фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 26 ЦК України фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства.

У ч. 1 ст. 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Однак ні заявниця, ні суд не вказали, які саме інші цивільні права та/або особисті немайнові блага підлягають захисту шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що задоволення заяви про встановлення факту спільного проживання заявниці ОСОБА_1 та сина зацікавленої особи ОСОБА_2 з метою, в тому числі, доступу до інформації, яка знаходиться в будинку останньої, порушує її конституційно гарантовані права на недоторканність права власності та житла. 

Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вбачається із матеріалів справи, під час її розгляду судом першої інстанції обома заінтересованими особами - і Дубенською міською радою Рівненської області, і ОСОБА_2 , заперечувалася правомірність прийняття заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та розгляд її в порядку окремого провадження, з посиланням на те, що має місце спір про право.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За положеннями ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд приходить до висновку про те, що в цій справі має місце порушення норм процесуального права, які виявилися в прийнятті судом до розгляду в порядку окремого провадження заяви, яка не відповідає вимогам ст.ст. 318 ЦПК України, та розгляд у порядку окремого провадження справи, з якої вбачається очевидний спір про право, котрий може бути розглянутий виключно в позовному провадженні. З огляду на що рішення суду першої інстанції не може залишатися чинним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції Дубенською міською радою Рівненської області сплачено судовий збір в розмірі 744 гривні 30 копійок; ОСОБА_2 - судовий збір у розмірі 744 гривні 73 копійки. Зазначені суми підлягають стягненню із заявниці ОСОБА_1 на користь кожного з апелянтів у зазначених розмірах.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Дубенської міської ради Рівненської області та представника ОСОБА_2  - адвоката Матвіїва Вадима Миколайовича задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 березня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дубенська міська рада Рівненської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, - залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Дубенської міської ради Рівненської області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 744 (сімсот сорок чотири) гривні 30 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 744 (сімсот сорок чотири) гривні 73 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 травня 2023 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Вейтас І. В.

       Хилевич С. В.