ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року	Львів	Справа № 260/1996/22 пров. № А/857/15843/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Качмара В.Я., Кушнерика М.П.,
з участю секретаря судового засідання     Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони) про визнання протиправним та скасування постанови, рішення та зобов`язання вчинити дії за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року (суддя першої інстанції Дору Ю.Ю., м. Ужгород)
                                                       ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту Відповідач 1),   ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Відповідач 2) та до Військової частини НОМЕР_1  (далі - Відповідач 3) про визнання протиправним та скасування постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання його придатним до військової служби; визнання протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1  про призов   ОСОБА_1 на військову службу за загальною мобілізацією та про взяття на військовий облік; виключення   ОСОБА_1 з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини   НОМЕР_1  про зарахування ОСОБА_1  до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;       визнання  протиправним та скасування наказу військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення ОСОБА_1 в зону воєнних (бойових) дій; зобов`язання  звільнити з військової служби та виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням  Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2022 року позовні вимоги було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснити повторний медичний огляд ОСОБА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 496,20 грн. 
Не погодившись із таким рішенням в частині відмови в позові, його оскаржив позивач. Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти нове   про повне задоволення позовних вимог. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що позивач на момент взяття його на облік   ІНФОРМАЦІЯ_3 вже перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем проживання. При цьому статус внутрішньо переміщеної особи позивач не отримував, а приїхав в місто Берегове для допомоги родині в облаштуванні нового місця проживання у зв`язку з військовими діями.  Отже, оскільки Відповідач 1 безпідставно взяв позивача на облік поза місцем проживання та  попереднього зняття з обліку  за місцем постійного проживання,  в нього не було повноважень приймати будь-які інші рішення щодо позивача. Відповідно зарахування позивача до особового складу військової частини НОМЕР_1 походить від протиправного рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже є незаконним. Отже, є підстави для виключення позивача зі списків особового складу військової  частини НОМЕР_1 для забезпечення захисту порушених прав позивача. Також апелянт вказав, що  на момент його відправлення  в складі військової частини НОМЕР_1  у район ведення бойових дій, у частині 1 статті 20 Закону України «Про основи національного спротиву» було встановлено, що виконання завдань ТрО  здійснюється поза районами ведення бойових дій. Отже  позивача було неправомірно направлено в зону бойових дій  у Донецьку область за межі зони конкретної ТрО (Берегово Закарпатської області). Враховуючи викладене, апелянт вважає, що є підстави для задоволення позовних  вимог в повному обсязі.
ІНФОРМАЦІЯ_3 також було подано апеляційну скаргу на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду в частині задоволення позову.  Апелянт вказав, що висновок суду про наявність порушень при проведенні огляду позивача  є безпідставним. Скарг на стан здоров`я під час проведення огляду позивач не заявляв, був правомірно визнаний військово-лікарською комісією придатним до служби та направлений у військову частину. Також апелянт зауважив, що у разі незгоди з визначеним  ВЛК діагнозом особа має  право пройти  самостійно медичний огляд та разом з іншими документами та скаргою надати їх до ВЛК регіону або до ЦВЛК з метою доведення реального стану свого здоров`я та відповідно прийняття ВЛК законного рішення. 
У судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2  підтримали власну апеляційну скаргу та дали пояснення аналогічні викладеним доводам. Щодо задоволення апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 заперечили.
Представники відповідачів у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, що підтверджено матеріалами справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача – відхиленню,  виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.03.2022 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де пройшов військово-лікарську комісію за результатом якої був визнаний «придатний» до військової служби.
Надалі, позивача взято на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05 03.2022.
З 05.03.2022 по 25.04.2022 ОСОБА_1 перебував у місті Берегово Закарпатської області на території військової частини НОМЕР_1 .
Наприкінці березня 2022 року керівництво в/ч НОМЕР_1 , до якої позивача було мобілізовано, видало позивачу тимчасове посвідчення військовозобов`язаного.
29.04.2022 року керівництвом в/ч НОМЕР_1 позивача було направлено для проходження служби в іншу точку дислокації.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається   Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу»(далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини 1   статті 1 Закону №2232-ХІІ   захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно п. 20 ч. 1   ст. 106 Конституції України   передбачено, що Президент України приймає відповідно до   закону   рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,   Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно статті 1 вищезазначеного Закону, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно частини другої   статті 4 Закону №3543-XII   встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
У відповідності до частин п`ятої та шостої   статті 4 Закону №3543-XII   передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.
Статтею 22 Закону №3543-XII   встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, згідно абзацу першого частини першої вищевказаної статті громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Частиною третьої статті 22 Закону №3543-XII   встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Частиною п`ятою статті 22 вищевказаного   Закону   передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Згідно підпункту 2 пункту 1   статті 37 Закону №2232-ХІІ   та пункту 18 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого   Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №921,   взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають особи, які прибули з інших місцевостей на нове місце проживання.
Відповідно до пункту 3   статті 37 Закону №2232-ХІІ   військовозобов`язані після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.
Як видно з матеріалів справи, позивач виїхав з місця свого постійного проживання в місті Суми і тимчасово проживав в місті Берегово Закарпатської області. 
05.03.2022 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де і був взятий на облік. 
Отже, ІНФОРМАЦІЯ_4 , взявши позивача на облік як такого, що тимчасово проживав в межах територіальної юрисдикції даного органу, діяв правомірно. 
А тому доводи апелянта про протиправність дій відповідача, які полягали у безпідставному взятті на облік, є безпідставними. 
Позивач був призваний саме на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та призначений на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1  наказом від 05.03.2022 №7 (дек).
Згідно п.5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого   Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.
У п.1.1 глави 1 розділу І «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого 14.08.2008 наказом Міністра оборони України №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (надалі - «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України»), зазначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з п.1.2 глави 1 розділу І «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до п.2.1 глави 2 розділу I «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Як зазначено у п.2.2 глави 2 розділу I «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази. Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах. Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
У пп.2.4.4 п.2.4 глави 2 розділу I «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» зазначено, що на ВЛК регіону покладаються: організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу I Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями - спеціалістами аналізу та оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи; організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК; підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК; розробка та подання до ЦВЛК пропозицій з уточнення, доповнення та внесення змін до нормативно-правових актів з питань військово-лікарської експертизи; контроль за організацією та проведенням лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, обстеженням та медичним оглядом призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, надання методичної та практичної допомоги органам та закладам охорони здоров`я України та військовим комісаріатам у цій роботі; проведення спільно з органами МОЗ України і військовими комісаріатами аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, обстеження та медичного огляду допризовників, призовників, громадян, які вступають у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи; контроль за організацією та станом лікарсько-льотної експертизи в учбових та спортивних авіаційних закладах Товариства сприянні обороні України (далі - ТСО України), які знаходяться в межах регіону.
Згідно з пп.2.4.5 п.2.4 глави 2 розділу I «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» ВЛК регіону має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у військових (цивільних) лікувальних закладах, військових частинах; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових (цивільних) лікувальних закладах, медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; витребовувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали адміністративного розслідування, дізнання, судового розгляду, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови; залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК); перевіряти у військових комісаріатах, органах (закладах) охорони здоров`я Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), областей, міста Києва, на території регіону організацію та стан лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, результати перевірок доповідати керівникам територіальних командувань та керівникам органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування.
Відповідно до п.1.2 глави 1 розділу II «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3). Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Відповідно до п. 2.1. глави 3 розділу ІІ «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», організація медичного огляду призовників і допризовників покладається на районні (міські) комісії з питань приписки і районні (міські) призовні комісії, в областях - на обласні призовні комісії та призовні комісії Автономної Республіки Крим і міста Києва.
Відповідно до п. 2.2. глави 3 розділу ІІ «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» медичний огляд призовників проводиться на призовних дільницях районних (міських) військових комісаріатів лікарями, які залучаються з місцевих лікувальних закладів рішенням керівника місцевої державної адміністрації, на збірних пунктах Автономної Республіки Крим, обласних, Київського міського військових комісаріатів - лікарями медичного відділення тимчасового штату збірного пункту, які залучаються з лікувальних закладів відповідних управлінь охорони здоров`я.
Кожний призовник оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за наявності медичних показань і лікарями інших спеціальностей.
Відповідно до п. 2.7. глави 3 розділу ІІ «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» під час огляду призовників лікарі визначають стан їх здоров`я та ступінь придатності до військової служби. При цьому враховуються характер захворювання або фізичної вади, ступінь їх розвитку, функціональних порушень, а також освіта, спеціальність, фактична працездатність оглянутого та вимоги, які ставить військова служба до стану здоров`я у тому чи іншому виді Збройних Сил України, роді військ.
Відповідно до п. 2.8. глави 3 розділу ІІ «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» після закінчення огляду кожний лікар записує в облікову картку призовника (на збірному пункті - у Картку медичного огляду призовника на збірному пункті (додаток 8)) висновок про придатність (тимчасову непридатність або повну непридатність) до строкової військової служби, відповідну статтю Розкладу хвороб, дату огляду та підписує висновок із зазначенням свого прізвища та ініціалів і скріплює особистою печаткою. За результатами медичного огляду спеціалістами лікар - член призовної комісії приймає підсумкове рішення щодо придатності призовника за станом здоров`я до військової служби та служби в тому чи іншому роді військ, що скріплюється його підписом та особистою печаткою лікаря.
Згідно картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 5 березня 2022 року було проведено медичне обстеження профільними спеціалістами військово-лікарської комісії:  терапевтом, хірургом, неврапатологом, офтальмологом, ЛОР, дерматологом, психіатром, стоматологом, травматологом.  Усі зазначані спеціалісти визнали позивача придатним до військової служби (том 2 а.с.147). 
Отже, висновок суду  про неогляд позивача відповідними лікарями спростований  належними доказами, що містяться в матеріалах справи. 
При цьому доказів, що позивач висловлював скарги на стан здоров`я під час здійснення огляду спеціалістами військово-лікарської комісії  суду не надано. 
Також суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у цій категорії справ. Так,      Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 зробив правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення №402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Для цього військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом із цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивач не був позбавлений права звернутися до ВЛК      для перегляду висновку або надати лікарям ВЛК свої медичні документи, що свідчать про наявність у позивача захворювань, які унеможливлюють проходження ним військової служби за станом здоров`я, оскільки, згідно із підпунктом 2.3.4. пункту 2.3. глави 2 Розділу І Положення № 402, Центральна ВЛК має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Отже, підстав для визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби немає.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини   НОМЕР_1  про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 колегія судів зазначає таке.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
Відповідно до пункту 8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, виконання завдання з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, призову громадян на військову службу покладені саме на районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Згідно із пунктом 2.7 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в Збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26 травня 2014 року №333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 червня 2014 року за №611/25388 (далі - Інструкція), зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків, а також внесення в облікові документи змін, які відбулися в персональних облікових даних військовослужбовців і працівників, крім освіти, реєстрації (розірвання) шлюбу, народження дітей, здійснюються тільки на підставі наказів по стройовій частині.
Відповідно до пункту 2.8 Інструкції зарахування до списків військової частини прибулого особового складу (прийом на роботу працівників) проводиться наказом по стройовій частині, у день прибуття особового складу до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є: для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
Зважаючи на те, що колегією суддів не встановлено неправомірності взяття позивача на облік та визнання його придатним до військової служби, підстав для скасування наказу про зарахування до складу військової частини немає. 
Щодо доводів апелянта про безпідставність направлення його для проходження служби до зони бойових дій за межами Закарпаття, апеляційний суд зазначає наступне. 
Правові та організаційні засади національного спротиву, основи його підготовки та ведення, завдання і повноваження сил безпеки та сил оборони та інших визначених цим Законом суб`єктів з питань підготовки і ведення національного спротиву визначені Законом України «Про основи національного спротиву» від 16 липня 2021 року № 1702-IX.
Пунктом 3 ч.1ст.1 Закону України «Про основи національного спротиву» визначено, що зона територіальної оборони - частина сухопутної території України, яка включена до території відповідної військово-сухопутної зони та межі якої збігаються з адміністративними межами Автономної Республіки Крим, області, міст Києва, Севастополя.
Також зі змісту ч. 2 ст. 20 Закону №1702 вбачається, що військові частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України можуть залучатися до виконання завдань територіальної оборони поза межами своєї зони територіальної оборони з метою, зокрема, нарощування сил і засобів для стабілізації обстановки.
Відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Статті 11,13,16,17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV містять наступні положення: необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;      додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Спеціальними нормами, які регулюють проходження військової служби є Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене   Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.
Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Згідно до п.112 Положення військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю   та за станом здоров`я   на нове місце військової служби без його згоди.
Відповідно до абз.2 п. 257 Положення для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Отже, враховуючи,    що позивач проходить службу за призовом у      зв`язку із       введенням      воєнного стану на      території      України, оскаржувані накази щодо направлення позивача в зону бойових дій  прийнято    у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, а тому підстав  для  визнання їх протиправними та скасування немає. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла до висновку про те, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, викладені у ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому його необхідно скасувати та прийняти нове   про відмову у задоволенні  позову.
Керуючись ст.ст.   243,   250,   308,   310,   315,   317,   321,   322,   325,   329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої   статті 328 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
У зв`язку з перебуванням судді Кушнерика М.П. у відпустці а також його тимчасовою непрацездатністю повне судове рішення складено 13.04.2023.