ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1667/22  Номер провадження 33/814/1183/23	Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Гальонкін С.А., при секретарі – Гречці Є.В., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його представника – адвоката Кононенка В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Кононенка Віталія Анатолійовича 
на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2023 року 
щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення в виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 496 грн. 20 коп.
Як вбачається з постанови 18 грудня 2022 року  ОСОБА_1 біля 19 год. 15 хв. в с. Мала Кохнівка на вул. Шкільній Кременчуцького району Полтавської області, керуючи автомобілем Hyundai і30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та наїхав на яму, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
       Не погодившись з даним судовим рішенням його оскаржив в апеляційному порядку представник ОСОБА_1 – адвокат Кононенко В.А. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, вважає, що судом не повно досліджено обставини справи, не враховано відсутність дорожньої розмітки та будь-яких знаків, які б свідчили про ушкодження дороги та наявність ям та вибоїн, тоді як покриття проїзної частини не відповідало вимогам ДСТУ 3587-97. Зазначає, що враховуючи темну пору доби та наявність в ямі води не міг визначити її розміри та запобігти наїзду на яму.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення  ОСОБА_1  та його представника – адвоката Кононенка В.А., дослідивши  докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 242887 від 18 грудня 2022 року цього ж дня ОСОБА_1 близько 19 год. 15 хв. в с. Мала Кохнівка на вул. Шкільній Кременчуцького району Полтавської області, керуючи автомобілем Hyundai і30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та наїхав на яму, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Притягуючи  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №242887 від 18 грудня 2022 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 18 грудня 2022 року, актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 18 грудня 2022 року. Наявність погіршеного стану дорожнього покриття ям та вибоїн не звільняє водія від обов`язку дотримання вимог п.12.1 ПДР України та не спростовує його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Однак, проаналізувавши обставини скоєного правопорушення та докази, що містяться в матеріалах справи суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками викладеними в оскаржуваній постанові зважаючи на наступне. 
Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно п.12.1 Правил дорожнього рухупід час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначав, що не мав технічної можливості вчасно зреагувати на пошкодження дорожньо-транспортного покриття та об`їхати вказану яму враховуючи темну пору доби, заповнення ями водою та відсутність будь-яких попереджувальних знаків про наявність вибоїн.
У свою чергу п.1 ч.3 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху в тому числі належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
В абзацах 1, 3 п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 (далі - Правила) встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.
При дослідженні матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що на місці ДТП дорожнє покриття мало пошкодження, а саме яму розміром 2,5 м на 3,1 м та глибиною 0,2 м, яка не була позначена жодними дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями.
У свою чергу при дотриманні вимог п. 12.1 ПДР презумується, що водій транспортного засобу, маючи право на безпечні умови дорожнього руху, враховуючи наявну інформацію про стан дорожнього покриття, погодні умови та освітлення проїжджої частини має можливість враховувати дорожню обстановку та визначити безпечну швидкість руху.
За вказаних обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 мав об`єктивні очікування щодо відповідності експлуатаційного стану дороги, не маючи інформації про пошкодження дорожньо-транспортного покриття, враховуючи наповнення ями водою, що завадило визначити її дійсні розміри, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність порушення водієм вимог п. 12.1 ПДР.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам.
 
За таких обставин апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Кононенка В.А. підлягає задоволенню. Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2023 року слід скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 цього Кодексу.

Керуючись статтями 293, 294 КУпАП суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кононенка Віталія Анатолійовича – задовольнити.

Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                         С.А. Гальонкін