ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/14845/22
Провадження № 22-ц/4820/771/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
з участю представника Департаменту патрульної поліції,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Департаменту патрульної поліції на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області в складі судді Мазурчака В.М. від 09 лютого 2023 року.
Заслухавши доповідача, учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказувала, що 16.07.2019 року поліцейським роти № 2 УПП в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції складено протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Згідно цього протоколу 16.07.2019 року о 12.30 год. в м. Хмельницькому по вул. Трудовій на переїзді через залізничний міст керував транспортним засобом «Toyota land cruiser», допустив екстрене гальмування, після чого, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Skoda Оctavia» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався позаду. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Потерпілою визнано ОСОБА_1 
18.09.2019 року постановою Хмельницького міськрайонного суду цей протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП повернуто до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області для доопрацювання, а фактично для збирання доказів вини ОСОБА_1 . В результаті щодо неї теж складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. 
Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 19.05.2022 року відносно обох осіб провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, при цьому справа розглядалася майже 3 роки. 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27.06.2022 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині ОСОБА_2 , його визнано винним за статтею 124 КУпАП. 
Санкцією інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП передбачено стягнення у тому числі у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців, тобто, його санкція є суворішою за велику кількість кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено КК України. Вважає дії поліцейських та судді першої інстанції упередженими. Позивачка перебувала під слідством та судом 31 місяць, що завдало їй значну моральну шкоду. Також у цій справі вона понесла витрати на правову допомогу.
Тому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивачка просила стягнути з Державного бюджету України 700000 грн. моральної шкоди та 10000 грн. витрат на правову допомогу, 
Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09.02.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди та 10000 грн. витрат на правову допомогу. У решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване і задовольнити позов повністю. На її думку, визначаючи розмір моральної шкоди у 5000 грн. за 31 місяць перебування позивачки під слідством і судом, суд першої інстанції не врахував положення ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» про те, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Крім того, незаконним притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та ще й за ініціативи суду, їй було завдано моральної шкоди, яка проявилася у стражданнях через порушення звичних для неї життєвих зв`язків, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, захищатися від обвинувачення, викладених у протоколі про притягнення її до адміністративної відповідальності, оспорювати незаконну постанови суду, ходити по судах та доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення. Позивачка була змушена за власні кошти (121891,90 грн.) відремонтувати автомобіль «Skoda Octavia», бо він належав не їй, та упродовж більше трьох років позбавлена можливості отримати від страхової компанії, якою застраховано цивільну відповідальність керованого ОСОБА_2 автомобіля, страхове відшкодування.
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у позові. Вказує на відсутність вини працівників патрульної поліції, оскільки провадження щодо ОСОБА_1 ініційоване судом шляхом направлення справи на доопрацювання. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції і як доказ підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення.
Судом не встановлено неправомірність дій працівників поліції чи вихід за межі наданих їм повноважень. Факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не тягне обов`язовий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачці моральної шкоди. Відсутні підстави і для стягнення витрат на правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення.
У відзиві Департамент патрульної поліції просить апеляційну скаргу позивачки залишити без задоволення як безпідставну. 
В засіданні апеляційного суду представник Департаменту патрульної поліції підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів, проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що 16.07.2019 року поліцейським роти №3 ГУПП в Хмельницькій області Кравчуком О.А. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №183083, згідно з яким ОСОБА_2 16.07.2019 року о 12.30 год. в м. Хмельницькому по вул. Трудовій на переїзді через залізничний міст керував транспортним засобом марки «Toyota land cruiser», допустив екстрене гальмування, після чого рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Skoda Оctavia» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався позаду. Автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП. Потерпілою визнано ОСОБА_1 
18.09.2019 року постановою Хмельницького міськрайонного суду протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №183083 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП та додані до нього матеріали повернуто до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області для доопрацювання та належного оформлення.
20.10.2019 року поліцейським роти №3 ГУПП в Хмельницькій області Кравчуком О.А. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №183086 про те, що ОСОБА_1 16.07.2019 року о 12.28 год. в м. Хмельницькому по вул. Трудовій на переїзді через залізничний міст керувала транспортним засобом марки «Skoda Оctavia» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Toyota land cruiser» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цим порушила вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП. Потерпілим визнано ОСОБА_2 
19.05.2022 року постановою Хмельницького міськрайонного суду провадження у справі №686/19704/19 про адміністративне правопорушення за обвинуваченням ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП та ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
27.06.2022 року постановою Хмельницького апеляційного суду (з урахуванням постанови від 22.08.2022 року про виправлення описки) постанову Хмельницького міськрайонного суду від 19.05.2022 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, щодо ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення скасовано. Постановлено нову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Відповідно до договору про надання адвокатських послуг від 25.11.2019 року адвокат Латюк П.Я. здійснював захист прав ОСОБА_1 у цій справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до додаткового договору від 25.11.2019 року вартість послуг (гонорару) адвоката у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, становить 10000 грн. Згідно розписки від 25.11.2019 року адвокат Латюк П.Я. отримав від ОСОБА_1 10000 гривень за цим договором.
Наведене підтверджується матеріалами справи.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка довела достатніми та допустимими доказами склад цивільного правопорушення - неправомірність дій органу державної влади, факт заподіяння їй шкоди, а також причинний зв`язок між ними, тому завдана шкода підлягає стягненню на її користь з держави.
Доводи апеляційної скарги позивачки щодо неправильного застосування норм матеріального права і помилкового обрахунку розміру завданої шкоди є необґрунтованими.
Так, частиною 1 статті 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, визначені ст. 1176 ЦК України. 
Так, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Аналогічну норму містить ч.1 ст. 1 Закону № 266/94-ВР - відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема,   незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;   незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. 
Отже, конструкція частини 1 статті 1176 ЦК України та статей 1, 2 Закону № 266/94-ВР свідчить про те, що відшкодування шкоди на підставі зазначеного  Закону № 266/94-ВР може мати місце лише у разі незаконного притягнення особи до адміністративної відповідальності у вигляді накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, а тому посилання позивачки на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди відповідно до вказаних норм законодавства є безпідставним.
Апелянтка ОСОБА_1 не визнавалася винною у вчиненні адмінправопорушення і до неї не застосовувалися адміністративні стягнення у виді незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. 
Відтак закон № 266/94-ВР не врегульовує спірні правовідносини і його норми, на порушення яких посилалася апелянтка, не підлягають застосуванню.
За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 ст.1176 ЦК - шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
Суд першої інстанції правильно констатував, що відшкодування шкоди в такому разі відбувається, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, що врегульовано ст.ст. 1173, 1174 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).
Отже, в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому саме на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Аналогічний висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, постановою Хмельницького апеляційного суду від 27.06.2022 року (з урахуванням постанови від 22.08.2022 року про виправлення описки) дійсно підтверджено відсутність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
Водночас  встановлено, що працівники патрульної поліції за результатами доопрацювання адміністративних матеріалів за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 18.09.2019 року у справі № 686/19704/19, склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 , що суперечило вимогам статті 278 КУпАП щодо порядку доопрацювання повернутих матеріалів. 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27.06.2022 року підтверджено відсутність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а отже, й відсутність підстав для складання відносно останньої протоколу про адміністративне правопорушення.
За змістом норм глав 19-21 КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності розпочинається зі стадії складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення. 
Наведене цілком підтверджує факт заподіяння моральної шкоди позивачці, внаслідок складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо позивачки, які не відповідали закону. 
Суд першої інстанції правильно врахував усі обставини справи і обґрунтовано виходив з того, що розмір відшкодування завданої моральної шкоди у 5000 грн. відповідає вимогам розумності і справедливості.
Доводи апеляційних скарг не спростовують цих висновків суду.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності підстав для стягнення понесених позивачкою, апеляційний суд бере до уваги таке.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням конкретної справи.  Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно процесуальним законодавством.
Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано поняття судових витрат, в тому числі й витрат на правову допомогу адвоката у справі про адміністративне правопорушення.
Отже, ці витрати позивача не віднесені законом до категорії судових витрат, відтак відсутні підстави визнавати їх судовими витратами в іншій судовій справі.
В свою чергу за змістом ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК України).
З врахуванням встановлення факту порушення права позивачки та понесення нею витрат на правову допомогу адвоката з метою відновлення свого порушеного права ці витрати позивача є збитками і підлягають відшкодуванню державою.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 , Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 травня 2023 року.

        Судді       Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк