ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3714/23 Справа № 182/3615/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Багрова А.Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                     Корчистої О.І.
суддів:                            Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,
за участю секретаря            Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №182/3615/22 за позовом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області,
на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року,

встановив:

У вересні 2022 року Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі за текстом ГУНП в Дніпропетровській області) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, займаючи посаду інспектора реагування патрульної поліції №3 Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області 05 жовтня 2020 року близько 06-50 хв., керуючи службовим автомобілем марки СКС MOU-04МП, д.н.з. НОМЕР_1 , на 77 км+200м. а/д Т0432 Божедарівка-Малософіїівка-Нікополь порушив вимоги Правил дорожнього ружу, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. 
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Посилаючись на те, що саме відповідач несе цивільно-правову відповідальність на підставі статей  22, 1166, 1187 ЦК України за завдану майнову шкоду у зв`язку з пошкодження службового автомобілю, розмір якої, згідно з висновком експертного дослідження від 23 серпня 2022 року, складає 236 194,94 гривень, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ГУНП в Дніпропетровській області матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 236 194,94 гривень та судові витрати в сумі 3 543 гривні.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року провадження у справі закрито. 
Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції, врахувавши висновки зроблені Великою Палатою Верховного суду у постановах від 23 січня 2019 року по справі № 825/730/16 (провадження № 11-934апп18) та від 13 лютого 2019 року по справі №636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) виходив з того, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки виник з приводу відшкодування збитків, завданих особою державі під час проходження публічної служби. 
В апеляційній скарзі ГУНП в Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спір у цій справі пов`язаний із перебуванням відповідача на публічній службі та є публічно-правовим, тому має вирішуватись у порядку адміністративного судочинства. Правовідносини між сторонами не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не стосуються захисту прав, свобод та інтересів особи від порушень зі сторони суб`єкта владних повноважень, оскарження його дій. Майнова шкода, яку просить стягнути позивач, завдана відповідачем не у зв`язку з виконанням ним його функціональних обов`язків як поліцейського, а внаслідок ДТП за його участю, тому спір має розглядатись у порядку цивільного судочинства.
В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явилась, повідомлені про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ГУНП в Дніпропетровській області підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.
Відповідно ст. 125 Конституції України  судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду (п. 1, 2, 8 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба є діяльністю на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Колегія суддів керується тим, що при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Предметом цього позову є відшкодування майнової шкоди, завданої Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю службового транспортного засобу, який належить Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області під керуванням відповідача під час виконання ним службових обов`язків.
Питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням) врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами.
У справі, що переглядається, таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про Національну поліцію» (далі – Закон).
Згідно ст. 1 вказаного Закону Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Відповідно ч. 1 ст. 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно ч. 1 ст. 62 Закону поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.
Відповідно до ст. 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.
З результату аналізу вказаних норм права можна дійти висновку, що служба у поліції є публічною службою.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 08 лютого 2021 року у справі № 760/31553/18, провадження № 61-18843св19, від 11 серпня 2021 року у справі № 175/2734/19, провадження № 61-5742св21, від 16 травня 2022 року у справа № 213/136/21, провадження № 61-21230св21.
Звертаючись до суду із цим позовом, Департамент патрульної поліції просив стягнути із ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час виконання ним службових обов`язків, а саме здійснення патрулювання на службовому автомобілі (несення публічної служби).
Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У випадку вирішення спору щодо зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.
Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі згідно зі ст. 19 КАС України, якою охоплюються питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.
Подібні спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, провадження № 11-892апп18, від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18, провадження № 11-574апп19, постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 761/19799/17, провадження № 61-40378св18, від 07 серпня 2020 року у справі № 199/160/19, провадження № 61-7126св20, від 30 вересня 2020 року у справі № 204/2763/18, провадження № 61-6497св19, від 15 жовтня 2020 року у справі № 320/8119/17, провадження № 61-2135св20, від 18 листопада 2020 року у справі № 756/12568/18, провадження № 61-3646св20, від 25 листопада 2020 року у справі № 202/124/19, провадження № 61-7056св20, від 27 травня 2021 року у справі № 203/3782/19, провадження № 61-16996св20, від 21 лютого 2022 року у справі 932/14855/19, провадження № 61-17804св21, від 26 квітня 2022 року справі № 185/8266/20-ц, провадження № 61-20229св21.
Враховуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у цій справі між сторонами виник публічно-правовий спір щодо реалізації позивачем свого права на відшкодування шкоди, завданої службовою особою під час виконання посадових обов`язків, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За наведених обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі такими, що відповідають вимогам чинного процесуального законодавства.
Враховуючи вищезазначені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:                  

Повний текст постанови складено 11 квітня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста