Справа № 461/56/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 22-ц/811/880/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 

20 квітня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2023 року, у справі за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

в січні 2023 року акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося в суд із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 102 161,82 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказували, що 27 квітня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z06.00205.006660801. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 67 150,00 грн зі сплатою 21,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів, у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. В позові зазначено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 14 грудня 2022 року утворилась заборгованість в розмірі 102 161,82 грн. Остання сплата за кредитним договором здійснена 30 грудня 2020 року. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 14 грудня 2022 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07 лютого 2022 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме, достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. У цьому зв`язку просили позов задовольнити повністю.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2023 рокупозовні вимоги акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення боргу за кредитним договоромзадоволено частково.
Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №Z06.00205.006660801 від 27 квітня 2020 року в сумі 80 317,69 грн та 1 950,51 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи, відтак є незаконним та необгрунтованим, підлягає скасуванню.
Заявник зазначає, що дійсно, акціонерним товариством «Ідея Банк» було надано фінансову послугу ОСОБА_1 шляхом укладення договору № Z06.00205.006660801 від 27 квітня 2020 року. Відповідно до умов Договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті АТ «Ідея Банк». Згідно Договору, датою укладення договору між Акціонерним товариством та клієнтом є дата його підписання, а Договір є укладеним з моменту відправки грошових коштів. Проте, графік платежів не містить підпису відповідача. Крім того, позивач посилається на Правила надання грошових коштів, однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами ознайомлювався відповідач при укладенні договорів. Вважає, що Правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником.
Крім того, заявник не погоджується із наданими стороною позивача випискою та розрахунком заборгованості за кредитним договором, вважає, що такі є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.
На думку заявника, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. 
Звертає увагу й на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які документи та докази, що підтверджують факт звернення позичальника до ОСОБА_1 про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом.
Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2023 рокускасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
В свою чергу, 11 квітня 2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив акціонерного товариства «Ідея Банк» на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2023 року. Такий мотивовано тим, що позивачем належним чином доведено суму заборгованості відповідача по кредитному договору, а відтак рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим. Просять апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2023 року залишити без задоволення, рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2023 року - без змін.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи. 
З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. 
За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволення позовних вимог про стягнення: 18 029, 98 грн - заборгованість по основному боргу, 45 771, 49 грн – заборгованість по простроченому боргу та 16516, 22 грн – заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом. В частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 21 844, 13 грн рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а відтак, у цій частині його законність і обґрунтованість судом апеляційної інстанції не перевіряється 
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 27 квітня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z06.00205.006660801 (а.с.15). Згідно п. 1.1-1.4 кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 67 150,00 грн. зі сплатою 21,99 % річних (процентна ставка змінювана), з поверненням, сплатою кредиту та процентів за користування кредитом у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (Додаток №1 до договору кредиту № Z06.00205.006660801 від 27 квітня 2020 року) (а.с.15 зворот). Кредитний договір та Додаток №1 до кредитного договору власноручно підписано ОСОБА_1 .
Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером (а.с.17).
Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 14 грудня 2022 року утворилась заборгованість. Остання сплата за кредитним договором здійснена 30 грудня 2020 року.
Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (а.с.19-20) та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 14 грудня 2022 року (а.с. 21).
Відповідно до п.1.2 договору кредиту та страхування № Z06.00205.006660801, банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 67 150,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами , згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до п.1.3 договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 21, 99 річних від залишкової суми кредиту.
Згідно з п.1.5 кредитного договору, за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07 лютого 2022 року на адресу ОСОБА_1 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора (а.с.22-23).
Однак, ОСОБА_1 належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав.
Згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як убачається з матеріалів справи, під час укладення Кредитного договору відповідач ознайомився з текстом та змістом договору в цілому, у тому числі з Додатком №1 до такого, поіменованим Паспортом споживчого кредиту, погодився з такими умовами, проставивши на них свої особисті підписи. А тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що Банком була надана інформація відповідачу, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до вимог частини третьої статті 9 ЗУ «Про споживче кредитування». Також позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та про орієнтовну загальну вартість кредиту саме за підписаним ним кредитним договором.
Відповідно до частини першої статті 15 ЗУ «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Підписавши Кредитний договір, Позичальник зобов`язувався виконувати всі його умови та узгодив усі платежі за таким договором і протягом 14 календарних днів з дня укладення договору Позичальник не відмовився від нього без пояснення причин.
Матеріали справи не містять підтверджуючих документів, що відповідач звертався до АТ «Ідея Банк» з вимогою надати роз`яснення щодо незрозумілості умов Кредитного договору. При цьому протягом певного часу виконував такий, що свідчить про розуміння ним умов договору та їх погодження.
Тобто, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, позичальник – відповідач по справі був ознайомлений з умовами Кредитного договору та додатку до нього, з такими погодився в повному обсязі, оскільки підписав їх та протягом тривалого часу з моменту укладення Кредитного договору (травень-грудень 2020 року) сплачував платежі, які передбачені договором та додатком до нього, що додатково свідчить про погодження Позичальника з усіма умовами Кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона, а не суд, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановивши, що відповідач  ОСОБА_1 , належним чином не виконав взятих на себе за кредитним договором № Z06.00205.006660801 зобов`язань,   суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що зостаннього на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № Z06.00205.006660801 від 27 квітня 2020 року в сумі 80317,69 грн, яка складається із 18 029, 98 грн - заборгованість по основному боргу, 45 771, 49 грн – заборгованість по простроченому боргу та 16516, 22 грн – заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом.
Доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки спростовуються наданими позивачем доказами, які є в матеріалах справи та належним чином оцінені судом першої інстанції, а відтак такі не можуть спростувати правильних висновків суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
       Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні. 
Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. 
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20 квітня 2023 року.

Головуючий                                                         С.М. Копняк
Судді:                                                                         С.М. Бойко
А.В. Ніткевич