П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/10946/22	
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Шевчук О.А., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі –ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:
- визнати протиправними дії щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 24.10.2017 по 28.02.2018, включно;
- зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 17 678,65 грн., з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.07.2019, включно, у фіксованому розмірі 4 463,15 грн. в місяць, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі- Порядок №1078);
- стягнути індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн. в місяць, за період з 01.03.2018 по 17.07.2019,  у загальній сумі 73 851,27 грн., відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
Окрім того, позивач просив, відповідно до статті 282 КАС України, зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час проходженні військової служби йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018, позивач, покликаючись на абзаци 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, вважає, що базовим місяцем, при її розрахунку, повинен бути січень 2008 року, оскільки на законодавчому рівні, посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та до 01.03.2018 підвищення не відбувалося.
При цьому, посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, позивач наголошував на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку військової частини, щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними.
Вимоги стосовно періоду з 01.03. 2018 18 року до17.07.2019 ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року був меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в тому місяці, тож в силу абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 відповідач був зобов`язаний із 1 березня 2018 року виплачувати йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі: 4463,15 грн щомісяця як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018, включно та зобов`язано, за вказаний період, провести нарахування та виплату  індексації грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018.
В задоволенні позовних вимог про застосування за вказаний період місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року – суд відмовив.
Також суд відмовив у задоволенні вимог про визнання протиправним невиплату в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.07.2019, включно, у фіксованому розмірі 4 463,15 грн.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018, включно, і таке право, передбачене Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Водночас, на думку суду, є передчасною вимога позивача про обов`язок ВЧ НОМЕР_1 проводити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Суд також відмовив у задоволенні позовних вимог стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 17.07.2019 у фіксованому розмірі та стягнення її у загальному розмірі  73 851,27 грн., мотивуючи відсутністю нарахування індексації за лютий 2018 року (місяць в якому відбулося підвищення доходу) із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.
За таких обставин, на думку суду,  відсутня можливість встановити чи перевищує розмір підвищення грошового доходу станом на березень 2018 року суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції,  в частині відмови у задоволенні позову, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права,  просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21 та у постанові від 20.04.2022 року у справі 420/3593/20, зазначає про помилковість позиції  суду першої інстанції, що є передчасними вимоги про встановлення базового місяця – січень 2008 року для розрахунку індексації грошового забезпечення за період 24.10.2017 по 28.02.2018.
Не погоджуючись з відмовою у задоволенні вимог про виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі за період з 01.03.2018 по 17.07.2019, скаржник наголошує про незастосування судом першої інстанції абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Скаржник вважає, що для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), суд не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.
На думку скаржника, відповідач зобов`язаний був з березня 2018 року виплачувати фіксовану суму індексацію грошового забезпечення, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення – без змін. 
Відповідач наголошував на тому, що військова частина фінансується з державного бюджету України, не є розпорядником бюджетних коштів та проводить розрахунки тільки в межах фінансування.
Отже, на думку відповідача мотиви та підстави, викладені в скарзі, є безпідставними та необґрунтованими, натомість рішення ухвалено судом першої інстанції відповідно до вимог чинного законодавства України з урахуванням усіх фактичних обставин.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.06.2019  №106 о/с заступник командира 3-го патрульного батальйону капітан ОСОБА_1 , звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 6 (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 23 та статті 26 Закону України «Пpo військовий обов`язок і військову службу».
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.07.2019 № 147 заступник командира 3-го патрульного батальйону капітан ОСОБА_1 , виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
15.11.2021 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 18.07.2019, а також просив надати інформацію про застосований місяць обчислення індексу споживчих цін та розмір щомісячної фіксованої суми індексації. Окрім того, в заяві містилося прохання надати інформацію про розмір його грошового забезпечення та розмір виплаченої індексації.
Листом від 15.12.2021 вих.№3/12/11/1-3218 відповідач направив ОСОБА_1 інформацію про індексацію грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2016, довідку про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та картки рахунків грошового забезпечення за 2017-2019 роки.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Так, спірні питання, які викладені в апеляції можна розділити на дві частини, перше питання, стосується виплати індексації грошового забезпечення за період з  24.10.2017 по 28.02.2018, а друга за період з 01.03.2018 по 17.07.2019.
При цьому, спірним питанням виплати індексації грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018 є встановлення місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.
Позивач вважає, що  це є січень 2008, а ВЧ НОМЕР_1 вважає, що таким місяцем є січень 2016 року.
Є також суперечки між сторонами у справі щодо підстав виплати та розміру так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення. Позивач вважає, що для цього є умови, встановлені абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, 26 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі №400/1118/21, де висловив свою правову позицію щодо правильності визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.
У цій справі Верховний Суд змінив постанову суду апеляційної інстанції та зобов`язав нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 27.07.2017 по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).
Висновками для прийняття такого рішення слугувало наступне.

З аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі – Закон №2011-XII) та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ) убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.
Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Як відзначив Верховний Суд, аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Досліджуючи обставини, в якому місяці відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців, суд касаційної інстанції звернувся до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було затверджено підвищені схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 указаної Постанови, вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.
З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався.
Наведена постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.
З огляду на викладене суд касаційної інстанції дійшов висновку, що, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.
Колегія суддів вважає, що наведене судове рішення ухвалено судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах, адже подібними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
За таких умов, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що січень 2008 року є  місяцем підвищення доходу для нарахування індексації грошового забезпечення в період з 24.10.2017 по 28.02.2018 є обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, у відповідній частині, не відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у справі №400/1118/21.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в  позові про застосування для проведення індексації за період з 24.10.2017 по 28.02.2018 місяця підвищення доходу  січень 2008 року та ухвалення, в цій частині, нового рішення, про   обов`язок ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 поточну індексацію грошового забезпечення у період з 24.10.2017 по 28.02.2018 із застосуванням  місяця підвищення доходу січень 2008 року у загальному розмірі 17 678,65 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Переходячи до іншої частини апеляції, яка стосується визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі  індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 17.07.2019 у фіксованому розмірі  4     453,15 в місяць та її стягнення за вказаний  період в загальній сумі 73     851,27 грн , колегія суддів виходить з такого.

Позивач, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі наполягає на тому, що він має право на виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі, починаючи з місяця підвищення окладів, тобто з  березня 2018 року.
Вирішуючи наведені доводи  скаржника колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21 щодо  підстав виплати та розміру так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні.

У цій справі Верховний Суд скасував рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та направив справу до суду першої інстанції на новий розгляд, визначивши коло питань, які не були досліджені судами попередніх інстанцій під час вирішення спору.
При цьому, суд касаційної інстанції керувався такими мотивами.
З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 і йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає  підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
Провівши системне і цільове  тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078, Верховний Суд дійшов висновку, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.
Досліджуючи обставини наявності у позивача право на отримання індексації – різниці з 01.03.2018 по 17.07.2019, колегія суддів дійшла висновку, що правильне вирішення спірних правовідносин вимагає встановлення співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суми індексації, що мала скластися в цьому місяці.
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У березні 2018 року прожитковий мінімум становив 1762 грн.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Відповідно до приписів абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078, даних Мінстатистики щодо індексів споживчих цін, сума індексації за березень 2018 року розраховується: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 слід помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,*253,30%/100), та становить 4 463,15 грн.

Для встановлення обставин підвищення розміру грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру), колегія використала картку особового рахунку позивача за 2018 рік (а. с. 22) та довідку про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с.21).
При цьому, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 12.12.1991 «грошовий дохід» включає в себе усі складові його грошового забезпечення, а не лише посадовий оклад.
За аналізом згаданих вище документів грошове забезпечення  позивача в лютому 2018 року становив 14 305 грн, в березні 2018 року становив 14 305 грн.
За таких умов, розмір збільшення грошового доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року становить 0,00 грн. (14305 грн. - 14305 грн.).
Таким чином, враховуючи приписи абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 сталий щомісячний розмір індексації ОСОБА_1 з березня 2018 року до дати звільнення - 17.07.2019 становить  4463,15 грн. (4463,15 грн. – 0,00 грн.).
Колегія суддів враховує, що матеріалами справи, а саме картками особового рахунку грошового забезпечення за 2018-2019 роки, підтверджується, що позивачу з грудня 2018 року по липень 2019 індексація грошового забезпечення виплачувалася внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078 та її загальний розмір становить 871,15 грн.
Слід підкреслити, що виплата вказаної індексації не спростовує необхідність щомісячної виплати позивачу індексації-різниці у розмірі 4463,15 грн., за період  з 01.03.2018 по 17.07.2019 на виконання вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Провівши відповідний розрахунок, колегія суддів приходить до висновку, що розмір невиплаченої позивачу індексації за період з 01.03.2018 по 17.07.2019 становить: 71 410,40 (4463,15 грн. * 16 місяців (з березня 2018 по червень 2019 включно) + 2447,53 грн. (17 днів роботи в липні 2019 року (4463/15/ 31 *17)) всього 73 857,93 грн.
При цьому, розрахунок індексації за 17 днів липня 2019 року здійснений з урахуванням приписів пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міноборони України від 07 червня 2018 року № 260, відповідно до якого розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.
Сформовані судом висновки та здійснені розрахунки підтверджують обґрунтованість доводів скаржника про наявність підстав для нарахування та виплату індексації –різниці за період з 01.03.2018 по 17.07.2019  в загальній сумі 73 857,93 грн.
Саме в такий спосіб, на думку суду апеляційної інстанції слід захистити права позивача, передусім враховуючи те, що спірна сума індексації – різниці позивачу не нарахована.

Стосовно клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Приписами частини 1 статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Системний аналіз вказаних правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є правом суду, а не його обов`язок і використовується в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Колегія суддів вважає, що позивач не надав до суду доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється чи ухилитиметься у майбутньому від виконання рішення суду, а тому в задоволенні його клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, слід відмовити.

У відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що суд неправильно розтлумачив законодавство, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені позовних вимог із прийняттям постанови про часткове задоволення позову в цій частині.
За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводився.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього     Кодексу     позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року в– скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 24.10.2017 по 28.02.2018, включно.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018, включно, із застосуванням місяця підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 17 678,65 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.07.2019, включно, у фіксованому розмірі 4463,15 грн. в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 17.07.2019, включно, у загальній сумі 73 857,93 грн., відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позову – відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                                       І. О. Турецька

суддя                                                                                           О. А. Шевчук

суддя                                                                                           Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 25.04.2023.