04.05.23
33/812/102/23
Єдиний унікальний номер судової справи 484/4599/22 
Номер провадження 33/812/102/23                         Головуючий у місцевому суді: Маржина Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                         Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ч.1 ст.122-2 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О.М.,

за участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 січня 2023 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №092205, який надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області і був складений 18 грудня 2022 року, встановлено, що 18 грудня 2022 року о 14 год. 52 хв. в селі Мигія по вулиці Скаржинського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки і моделі ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнин рота, незв`язна мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №090400 від 18 грудня 2022 року, встановлено, що 18 грудня 2022 року о 14 год. 52 хв. в селі Мигія по вулиці Скаржинського водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом – автомобілем марки і моделі ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою увімкнених проблискових маячків та гучномовного пристрою, чим порушив вимоги п.2.4, п.п.«б» п.8.9 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Справи про адміністративні правопорушення були об`єднані в одне провадження та розглянуті по суті.
Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП та з врахуванням положень ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Цією ж постановою з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.
Не погодившись із судовим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 січня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду справи та таким чином позбавив його гарантованого права знати у чому його звинувачують, брати участь у судових засіданнях та надавати пояснення у справі. 
ОСОБА_1 стверджує, що після перенесеної в 2021 році ним хвороби, що вражає такі органи, як печінка та нирки, не вживає алкогольні напої. Від проходження огляду на стан сп`яніння ні на місці зупинки транспортного засобу, ні в медичному закладі не відмовлявся.
Також ОСОБА_1 посилається на те, що під час його затримання, свідки не були присутні, а тому не зрозуміло, яким чином були отримані їх письмові пояснення.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до наступного. 
Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, стосовно складання протоколу про адміністративне правопорушення від 18 грудня 2022 року, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, та постанови суду в частині притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частин 1-3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі – Порядок).
Відповідно до п.п.2,3,6,7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААБ №092205, який надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області і був складений 18 грудня 2022 року, встановлено, що 18 грудня 2022 року о 14 год. 52 хв. в селі Мигія по вулиці Скаржинського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки і моделі ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнин рота, незв`язна мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
Так, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався. З протоколу встановлено, що останній відмовився від пояснень та підпису в протоколі. 
Факт достовірності викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей та факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджено підписами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наявними в протоколі про адміністративне правопорушення, та їх письмовими поясненнями, що є у матеріалах даної справи.
З набранням 17 березня 2021 року чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності зокрема і правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» за №1231-IX від 16 лютого 2021 року, яким ч.2 ст.266 КУпАП викладена у новій редакції, оскільки поліцейськими не використовувались спеціальні технічні засоби відеозапису, то участь свідків була обов`язковою.
Так, згідно вищевказаних письмових пояснень свідків убачається, що 18 грудня 2022 року в селі Мигія по вулиці Скаржинського вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків того, що дійсно в їх присутності водій ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер». Також останній відмовився від надання будь-яких пояснень та підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.
За клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу, вказані свідки були викликані до апеляційного суду, але в зазначений час до апеляційної інстанції не з`явилися. З наявних у справі телефонограм встановлено, що останні на виклик до суду з`явитися не зможуть, але підтверджують обставини події правопорушення, що мала місце 18 грудня 2022 року, та які були зафіксовані в їх поясненнях. 
За такого, зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає доцільним керуватися їх письмовими поясненнями, наданими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Доказів того, що вказані свідки є зацікавленими особами, або надали неправдиві свідчення матеріали даної справи не містять.
Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків у суду апеляційної інстанції також підстав немає. Дані свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст.63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними.
Письмові пояснення свідків щодо обставин події правопорушення узгоджуються з іншими матеріалами справи в своїй сукупності, а саме рапортом працівника поліції та змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №092205 від 18 грудня 2022 року, який є належним та допустимим доказом у справі, і який вони підписали без застережень, що також спростовує доводи апеляційної скарги в частині відсутності свідків на місці події при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. 
Отже, посилання  ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а свідки взагалі не були присутніми під час складання протоколу, не підтверджуються жодними доказами. 
Будь-яких дій працівників поліції щодо примушення ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не встановлено. 
Не містять матеріали справи також доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати встановлені міськрайонним судом обставини, у тому числі факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
При цьому, твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що він взагалі не вживає алкогольні напої, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
За такого, при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків міськрайонний суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено письмовими поясненнями свідків, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Також, як зазначалось вище, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Оскільки сам факт відмови від проходження медичного огляду утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №092205 від 18 грудня 2022 року працівниками поліції складено з порушеннями ст.256 КУпАП, нічим не підтверджуються. Всі матеріали справи зібрані працівниками поліції, які діяли в межах своїх повноважень, а протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Більш того, такі доводи не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, оскільки не є такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Стосовно розгляду судом першої інстанції справи за відсутності ОСОБА_1 , то апеляційний суд виходить з наступного.
Так, дійсно, 19 січня 2023 року справа розглянута у відсутність особи, яка подала апеляційну скаргу. Проте, розглядаючи справу, міськрайонний суд взяв до уваги та надав у постанові оцінку усім доказам, що наявні у справі. До того ж, процесуальні права ОСОБА_1 , в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що міськрайонний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Письмові докази, що наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.
Більш того Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова міськрайонного суду в частині притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №090400 від 18 грудня 2022 року, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП, та постанови суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.122-2 КУпАП, то апеляційний суд виходить з наступного.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №090400 від 18 грудня 2022 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом у справі, встановлено, що 18 грудня 2022 року о 14 год. 52 хв. в селі Мигія по вулиці Скаржинського водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом – автомобілем марки і моделі ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою увімкнених проблискових маячків та гучномовного пристрою, чим порушив вимоги п.2.4, п.п.«б» п.8.9 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, передбачають що водій повинен на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Відповідно до п.8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:
а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки;
б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;
в) гучномовного пристрою;
г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.
Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.
У разі не виконання водіями вимог поліцейського настає відповідальність передбачена ст.122-2 КУпАП.
Міськрайонний суд проаналізувавши докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, є доведеною.
При цьому, доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду першої інстанції обставин справи, матеріали справи не містять, а апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди ОСОБА_1 з притягненням його до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст.122-2 КУпАП. 
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації чи їх неналежності, ОСОБА_1 не надано та не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду. Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності та спростовується матеріалами справи.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 січня 2023 року, якою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                Т.В. Серебрякова