Номер провадження: 33/813/500/23
Номер справи місцевого суду: 946/304/23
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я.
Доповідач Кутурланова О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий – суддя Кутурланова О.В.
за участю: 
секретаря судового засідання – Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 лютого 2023 року, якою: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:
Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Відповідно до постанови суду, 27.11.2022 року о 04 год. 00 хв в смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області по вул. Лиманська водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , при обгоні транспортного засобу Toyota Carina, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху та інтервалу і скоїв зіткнення з вищезазначеним автомобілем. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до пошкодження майна.

Не погоджуючись з оскарженою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необгрунтованість, просив її скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам наявним у матеріалах справи та неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, постанова ухвалена внаслідок необ`єктивного та неповного дослідження обставин справи.
Зокрема, апелянт вказує на те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не вказано особу потерпілого, відомості про свідків події та їх підписи, відомості про транспортний засіб з яким здійснено зіткнення. У схемі місця ДТП, долученої до матеріалів справи, також відсутні відомості про потерпілу особу, відсутні підписи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої особи, інспектора, який її складав, на зворотній стороні схеми фактично не вказана інформація, яка визначена розділом ІХ Інструкції про з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Ці відомості є настільки неповними, що не лише не відображають реальну картину ДТП, а й позбавляють можливості суд її встановити. 
Крім того, судом не надано належної оцінки показам свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які спростовують вину ОСОБА_1 .
Також посилається на неналежне виконання поліцейськими своїх службових обов`язків щодо виконання постанови суду про доопрацювання матеріалів справи про адміністративне правопорушення та встановлення осіб, які перебували в автомобілі Toyota Carina, державний номерний знак НОМЕР_2 під час скоєння ДТП.
Вказує на те, що сам протокол про адміністративне правопорушення без належного підтвердження його іншими об`єктивними доказами вчинення адміністративного правопорушення, не може бути однозначним та достатнім доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП поза розумним сумнівом.
В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, в апеляційній скарзі просив суд розглядати справу в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Предметом будь-якої дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) є життя і здоров`я учасників дорожнього руху, транспортні засоби та інші споруди шляхів, які пошкоджені в процесі ДТП, та діяння водіїв й інших учасників дорожнього руху, що привели до ДТП.
Родовим об`єктом адміністративно-правового регулювання у сфері ДТП є суспільні відносини, які посягають на безпеку дорожнього руху, об`єктивна сторона яких передбачає обов`язкове настання наслідків.
Згідно з пунктом 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п.12.1.ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пунктом 13.1ПДР визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ухвалюючи постанову про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що оді ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) – під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, п.п. 13.1 Правил дорожнього руху – водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Приписами ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити, у тому числі й питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, а в разі неправильного складання такого протоколу, у тому числі і про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, повернути матеріали адміністративної справи органу, який його склав, для належного (додаткового) оформлення.
Постановами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області матеріали справи про адміністративне правопорушення двічі направлялися до Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області для належного оформлення.
Проте, протокол про адміністративне правопорушення у відповідність до вимог ст.256 КУпАП працівниками поліції не приведений, усі учасники справи встановлені не були та матеріали справи належно не оформлені.
З постанови суду першої інстанції слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №320355 від 27.11.2022 року;
- схемою місця ДТП від 27.11.2022 року;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.11.2022 року.

При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП, а саме:
- не встановлено місце ДТП,
- не вказані свідки події;
- не встановлено особу потерпілого;
Крім того, схема дорожньо-транспортної пригоди, як один з важливих та основних документів, на якому об`єктивно повинні бути зафіксовані обставини ДТП, складена вкрай не точно, без зазначення основних даних, на підставі яких можна зробити висновок про винуватість або невинуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема:
-не зазначено місце розташування кожного автомобіля;
-не встановлено місце ДТП;
-не встановлено наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
При цьому, з пояснень самого ОСОБА_1 неможливо встановити його вину у вчиненні ДТП.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта про те, що місцевий суд не з`ясував усіх обставин справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам у їх сукупності.

На переконання апеляційного суду, вищенаведені процесуальні документи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, пояснення ОСОБА_1 не підтверджують поза розумним сумнівом вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації» - протокол, за відсутності інших об`єктивних доказів підтвердження наявності правопорушення не може бути визнаний достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначені обставини дозволяють зробити висновок про те, що уповноважені особи підрозділу патрульної поліції під час оформлення матеріалів ДТП не встановили всіх обставин її вчинення та не вжили усіх заходів щодо об`єктивного встановлення обставин вчинення ДТП, що підтверджують наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За результатами апеляційного розгляду судом встановлені обставини, які вказують на необґрунтованість висновку судді першої інстанції щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Спираючись на положення ч. 1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", необхідно виходити з того що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим, безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювань правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124  КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 124, ст. 280, ст.294 КУпАП, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 лютого 2023 рокускасувати та ухвалити нову постанову.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського
апеляційного суду О.В. Кутурланова