П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
17 травня 2023 року                                                                                             м. Київ
            
Справа № 752/11600/20
Провадження № 22-ц/824/6154/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Нежури В. А., Поліщук Н. В.,
секретар Ольшевська Ю. М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  адвоката Кустової Тетяни Вікторівни в інтересах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т. В.,
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,
 
у с т а н о в и в:
 
В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 січня 2015 року, він уклав з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» договір банківського вкладу та розмістив на депозитному рахунку 11 000 доларів СПІА. Після спливу строку договору депозитного вкладу кошти були перераховані на його власний поточний рахунок.
Відповідно до повідомлення ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» від 25 листопада 2019 року, підписаного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Кашутою Д. Є., станом на 22 травня 2019 року залишки коштів на рахунку складали 2189,84 доларів СПІА, що у гривнях становило                57 380,15 грн. В середині червня 2019 року він, позивач, довідався про ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».Вказував, що 20.06.2019 року надіслав заяву про визнання вимог кредитора банку, але  увересні 2019 року отримав повідомлення про ліквідацію банку за № 265 від 14.08.2019 р., де було зазначено, що йому, позивачу, відмовлено у задоволенні його вимог кредитора банку.
За викладених обставин, просив визнати відмову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» Кашути Д. Є. незаконною та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» Кашути Д. Є. задовольнити вимогу про визнання його, ОСОБА_1 , вимог кредитора ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» та внести відповідну інформацію до реєстру акцептованих вимог кредиторів.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 рокупозов  ОСОБА_1 задоволено. 
Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» вимоги ОСОБА_1 за договором банківського вкладу.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Кустова Т.В. в інтересах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направила апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції помилково послався на те, що позивач направив заяву про визнання вимог кредитора ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» 20 червня 2019 року, оскільки належних доказів на підтвердження вказаного факту матеріали справи не містять. При цьому, відмітила, що лист надійшов на адресу банку 09 серпня 2019 року, а враховуючи нормативні строки пересилання пошти, відправлення не могло бути надіслано позивачем 20 червня 2019 року. Вказувала, що строк пред`явлення кредиторських вимог є присічним і поновленню не підлягає, а вимоги пред`явленні після його спливу вважаються погашеними. Окрім того, зауважувала, що позивачем обрано не ефективний спосіб захисту, оскільки фактично процедура ліквідації ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» є завершеною, все майно реалізованим, всі кошти перераховані на погашення вимог кредиторів, а тому внесення будь-яких змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів є неможливим.  
Ухвалами Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні адвокат Кустова Т.В. в інтересах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вислухавши думку адвоката Кустової Т.В. в інтересах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. 
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 29 січня  2015 року              ОСОБА_1 уклав з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Фінансова ініціатива» договір банківського вкладу № 386873. Відповідно до умов договору, позивач (вкладник) розмістив на депозитному рахунку в банку 11000 доларів СПІА. Датою повернення вкладу визначили 11.09.2015 року.
Разом із цим договором був укладений також і договір № 18-в/20-2067 від 29.01.2015 про відкриття поточного рахунку та обслуговування електронного платіжного засобу.
29.01.2015 р. на депозитний рахунок позивача були внесені кошти на суму 11000 доларів США, а після спливу строку договору депозитного вкладу кошти позивача були перераховані на власний поточний рахунок позивача.
21.05.2019 р. в ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» розпочато процедуру ліквідації на підставі рішення №352-рш Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», яким відкликано банківську ліцензію № 219 від 11.10.2011 р., та рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від22.05.2019 р. № 1268 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» та делегування повноважень ліквідатора банку». 
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку здійснено опублікування відомостей про відкриття ліквідаційної процедури у газеті «Голос України» № 96 (7102) від 24.05.2019 р. 
Відповідно до повідомлення банку Фінансова Ініціатива № 871 від 25.11.2019 р., підписаного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Кашутою Д. Є., станом на 22.05.2019 р. залишки коштів на рахунку НОМЕР_1 фізичної особи ОСОБА_1 складали 2189,84 доларів США, що у гривнях становило 57380,15 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач                  20.06.2019 року звернувся з заявою про визнання вимог кредитора банку , у встановлений законом строк, про що свідчить лист повідомлення про ліквідацію банку за № 265 від 14.08.2019 року.
Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог  апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно положень ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду  від 22 серпня 2018 року (справа №559/1777/15) у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним щодо інших Законів України у відповідних правовідносинах.
Згідно ст. 26 Закону України № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, яка не може бути меншою 200000 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»   протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб - вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговані повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.
За умовами до п.3 ч.1 ст.48 вказаного Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить до нього зміни) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.
Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 Закону № 4452-VI).
Згідно із частиною першою статті 49 Закону № 4452-VI Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону.
Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
Отже, про свої вимоги до банку щодо суми вкладу, яка перевищує гарантовану Фондом суму відшкодування, кредитор зобов`язаний заявити у межах тридцяти днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.
Сума вкладу ОСОБА_1 в розмірі 11 000 доларів СПІАперевищувала гарантовану Фондом суму відшкодування, а тому позивач зобов`язаний був звернутись із заявою про визнання вимог кредитора щодо коштів, які перевищували розмір гарантованої суми. 
Останнім днем подання такої заяви було 24 червня 2019 року, враховуючи, що         23 червня 2019 року було вихідним днем.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ним було подано заяву про визнання вимог кредитора банку 20 червня 2019 року, належних доказів на підтвердження вказаної обставини не надав. 
Колегія суддів відмічає, що лист повідомлення про ліквідацію банку за № 265 від 14.08.2019 року, в якому зазначено, що заява ОСОБА_1 від 20.06.2019 року отримана банком 09.08.2019 року, не може вказувати на те, що вказана заява була направлена протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, зокрема 20.06.2019, як це вказував позивач. 
При цьому, іменування в листі уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів вказаної заяви, як «від 20.06.2019», може свідчити виключно про те, що заявником було визначено вказану дату при її написанні, однак це не може бути підтвердженням направлення/подачі заяви саме 20.06.2019 року. 
Доказом підтвердження направлення заяви у визначену дату могли б бути квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування  оператора  та об`єкта поштового зв`язку, та опис вкладення у відправлення, однак, позивач не виконав процесуальний обов`язок щодо подання вказаних доказів та не зазначив причин їх неподання.
Окрім того, частина 1 статті 49 Закону № 4452-VI чітко регламентує припинення прийняття вимог кредиторів Фондом після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону, а тому ОСОБА_1 зобов`язаний був направити/подати заяву про визнання вимог кредитора банку таким чином, щоб вона була прийнята до закінчення визначеного терміну, тобто до 24 червня 2019 року включно. 
Як вже було зазначено, згідно листа повідомлення про ліквідацію банку за № 265 від 14.08.2019 року, заява ОСОБА_1 про визнання вимог кредитора отримана банком 09.08.2019 року, що також підтверджується витягом із журналу реєстрації пропозицій, заяв, скарг від громадян ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», тобто, поза межами строку, встановленого ст. 49 Закону № 4452-VI.
Варто відмітити, що помилковим є і посилання суду першої інстанції на висновки, викладені  в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі                        № 456/450/16-ц, оскільки зазначені висновки стосуються можливості поновлення строку на звернення із заявою про визнання вимог кредитора банку, при цьому, позивач не просив поновити вказаний строк, а вказував, що звернувся із заявою вчасно. 
Отже, ОСОБА_1 не довів, що ним було подано заяву про визнання вимог кредитора банку ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про початок процедури ліквідації банку, а саме до 24 червня 2019 року, а тому відмова уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Фінансова ініціатива»                Кашути Д. Є. щодо прийому вимоги  ОСОБА_1  є обґрунтованою, що вказує на відсутність правових підстав для задоволення заявлених вимог позивача. 
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наведених підстав, колегія суддів доходить висновку, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.
 
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Кустової Тетяни Вікторівни в інтересах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити. 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України. 
Повне судове рішення складено 07 червня 2023 року.  

 
Головуючий                                                                                    Т. О. Невідома

Судді                                                                                                 В. А. Нежура 

                                                                                                        Н. В. Поліщук