Дата документу 14.04.2023 Справа № 324/1308/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/230/23                                Головуючий у 1-й інстанції: Кацаренко І.О.
Є.У.№ 324/1308/20                                        Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:                Дашковська А.В.,
Подлдіянової Г.С., 

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди, спричиненої злочином,
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2022 року,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року   ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ПАТ «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої злочином, тапросила стягнути з  ОСОБА_2  на її користь майнову шкоду в розмірі 50 599,69 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., а також стягнути з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на її користь майнову шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. 
Зазначала, що 22.04.2018 о 05.00 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», допустився порушень Правил дорожнього руху і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала множинні тілесні ушкодження і їй спричинено майнову і моральну шкоду. 
Майнова шкода, заподіяна потерпілій внаслідок дій ОСОБА_2 , становить 168599,69 грн. та складається із витрат на лікування в сумі 30 419,23 грн., витрат на обстеження у сумі 4080,46 грн., ендопротезування колінного суглобу після санації рани у розмірі 191 00,00 грн.; витрати на проведення операції по встановленню протезу та медикаментів, необхідних під час такої операції у сумі 15 000,00 грн. 
Під час досудового врегулювання спору позивачці ОСОБА_2 було відшкодовано 68000,00 грн., тому залишок невідшкодованої майнової шкоди становить 100 599,69грн. Позивачка також зазначала, що протиправними діями ОСОБА_2 їй була заподіяна моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях через втрату працездатності, втрату можливості вільно пересуватися та через неможливість вести звичайний спосіб життя, оскільки вона постійно прикута до ліжка. ОСОБА_1 пережила серйозний нервовий зрив, який супроводжувався і супроводжується підвищеним артеріальним тиском, безсонням, значною втратою ваги, змінився весь звичайний уклад ЇЇ життя, внаслідок триваючих страждань вона не може продовжувати активне громадське життя, приймати участь у заходах сім`ї та друзів, не має змоги вийти на вулицю. Заподіяну моральну шкоду з урахуванням характеру, глибини душевних страждань, вимог розумності та справедливості вона оцінює у 100000,00 грн.
Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, 34 499,69 грн..
Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС»  на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 1 724,98 грн..
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, відмовлено.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, відмовлено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС на користь держави судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору, у сумі 510,60 грн.
Судове рішення мотивовано тим, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС», яке і повинно відшкодувати потерпілій витрати на лікування і моральну шкоду. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ПрАТ «СГ«ТАС» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з АТ «СГ «ТАС» майнової та моральної шкоди та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що із наявних в матеріалах кримінального провадження допустимих письмових доказів видно, що потерпілою витрачено на лікування 19 214, 68 грн. Оскільки розмір доведеної майнової шкоди становить 19 214, 68 грн., розмір моральної шкоди відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має становити відповідно 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто 960,73 грн. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 добровільно відшкодував потерпілій 68 000 грн. майнової і 50 000 моральної шкоди, завданої злочином, відсутні підстави для стягнення додаткових коштів зі страхової компанії.
Інформацію про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «СГ «ТАС» (приватне) по справі було оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 07 лютого 2023 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не  підлягають задоволенню з огляду на таке.
За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарг без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Встановлено, щовироком Пологівського районного суду Запорізької області від 23 червня 2020 року у справі № 315/902/18 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Як встановлено судовим рішенням у кримінальній справі, 22 квітня 2018 року о 05 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул.Базарна в м.Гуляйполе Запорізької області в напрямку вул.Соборна. В цей же час поблизу свого будинку АДРЕСА_1 знаходилась ОСОБА_1 . Під час руху водій ОСОБА_2 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху вліво, виїхав за межі проїжджої частини та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами № 136 від 06 березня 2013 року, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України згідно висновку експерта №9-375 від 21 червня 2018 року з технічної точки зору знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому обох кісток (великогомілкової та малогомілкової) лівої гомілки у верхній третині; закритий перелом кісточки лівої малогомілкової кістки; закритий перелом лівої п`яткової кістки; садна в ділянках лівої нижньої кінцівки; гематома лівого гомілковостопного суглоба, що у клінічному перебігу була ускладнена явищами тромбозу глибоких судин лівої гомілки, які згідно судово-медичної експертизи № 736м від 13 червня 2018 року, являються небезпечними для життя ушкодженнями, і за цією ознакою кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Також отримала травму грудної клітки, яка виражена у вигляді комплексу: закриті переломи 2, 3, 4, 5 ребер ліворуч та 8-го ребра праворуч, закритий перелом кута лівої лопатної кістки; множинні садна грудної клітки ліворуч (без зазначення кількісних та морфологічних характеристик) кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Крім того, в ході вказаного ДТП потерпіла отримала черепно-мозкову травму, яка виражена у вигляді комплексу: ділянки забоїв тканин головного мозку тім`яної долі правої півкулі; садна лівої щічної ділянки, гематома з саднами лівої виличної ділянки (без зазначення кількісних та морфологічних характеристик) кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.
Вказаним вироком ОСОБА_2 було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, на підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання з іспитовим строком один рік шість місяців, покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 ч.І п. п. 1,2 КК України, цивільний позов задоволено частково, стягнуто із засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди грошові кошти в сумі 40000,00 грн., решту позовних вимог залишено без задоволення, цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ПрАТ «СГ «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без задоволення, вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів, скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2018 року на автомобіль «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 23 червня 2020 року у справі № 315/902/18 в частині вирішення цивільного позову було скасовано і призначено новий розгляд провадження в цій частині в порядку цивільного судочинства в тому ж суді.
Із копії довідки КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР від 01 червня 2018 року № 3150 та копії Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 7681 травматологічного відділення КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР з 24 квітня 2018 року по 01 червня 2018 року з таким діагнозом: відкритий осколковий перелом лівої великогомілкової кістки в верхній третині, забій грудної клітини, перелом 2-4 ребер, закритий перелом лівої п`яточної кістки зі зміщенням, забій живота, ЗЧМТ: струс головного мозку, множинні садна та гематома м`яких тканин обличчя, тулуба, кінцівок, тромбоз глибоких вен лівої нижньої кінцівки. При цьому, із копії Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 7681 травматологічного відділення КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР також встановлено, що ОСОБА_1 була оглянута зав. кафедри ОСОБА_3 та зав. відділення ОСОБА_4 і їй рекомендовано ендопротезування колінного суглоба після санації рани.
Також судом було досліджено копію висновку консультанта від 11 березня 2020 року доктора медичних наук, професора М.Л.Головахи, з якого вбачається, що висновок складений на підставі рентгенограм, наданих дочкою ОСОБА_1 , рекомендовано пацієнтці тотальне ендопротезування лівого колінного суглобу імплантатом з «ніжками» та фіксованою віссю обертання.
Конкретна марка протезу у вказаних медичних документах не зазначена.
Крім того, із копії Рахунка на оплату №204 від 07 травня 2018 року, встановлено, що вартість товару «Лінк Ендо-мод.ротаційного протезу колінного суглобу, пателярний фланець, антививіховий, Waldemar Link GmbH & Co KG, Німеччина» становить 119100 грн. з ПДВ. При цьому відомостей про фактичну оплату вказаного рахунка матеріали справи не містять.
Із копії Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 11776 травматологічного відділення КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР з 03 липня 2018 р. по 23 серпня 2018 р. з таким діагнозом: відкритий осколковий внутрішньосуглобовий перелом лівої великогомілкової кістки в верхній третині, СПО стрижневим апаратом, закритий перелом лівої п`яточної кістки зі зміщенням у стадії консолідації, трофічна рана в/З лівої гомілки, ІБС, диф. кардіосклероз, дисциркуляторна енцефалопатія.
На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою було надано і судом було досліджено копії чеків щодо придбання товарів (ліків, товарів медичного і гігієнічного призначення та соків, тощо) на загальну суму 35485,55 грн. у той час як позивачка в уточненій позовній заяві зазначила вимогу щодо відшкодування витрат на лікування у сумі 34 499,69 грн.
Судом також було встановлено, що відповідальність ОСОБА_2 як власника (користувача) джерела підвищеної небезпеки була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС», що підтверджується копією полісу № АК/9326699 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого ПрАТ «СГ «ТАС» 24 жовтня 2017 року, і ліміт відповідальності на одного потерпілого у цьому полісі визначено у розмірі 200000,00 грн.
ОСОБА_1 09 березня 2020 р. зверталася до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою та повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, копії яких долучені до матеріалів справи, однак, відомостей про результати розгляду вказаних документів матеріали справи не містять.
Судом першої інстанції було враховано, що згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів та відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
З огляду на вказані положення ст.509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним і повним відшкодуванням потерпілому шкоди особою, яка завдала шкоду та зобов`язана її компенсувати. Сторонами деліктного зобов`язання, за загальним правилом, виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.
Водночас, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Згідно до вимог статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, яка регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до 4.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, законодавством чітко встановлено порядок відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдана шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завданої шкоди.
З викладеного слідує, що відповідальність ОСОБА_2 як власника (користувача) джерела підвищеної небезпеки була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу №АК/9326699 від 24 жовтня 2017 року.
Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку саме страхова компанія зобов`язана відшкодувати завдану шкоду у межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом обов`язковою страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який за наведеним вище полісом складає 200000,00 грн.
У той же час, згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах суми страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, яка вказана у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
З огляду на викладені осбавини, ПрАТ «СГ «ТАС» не завдало шкоди позивачці, проте саме воно є зобов`язаним суб`єктом перед ОСОБА_1 щодо виплати страхового відшкодування замість завдавана шкоди - ОСОБА_2 у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) від 03 жовтня 2018 року, та правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові №336/2892/18 (провадження №61-15830св19) від 21 квітня 2021 року.
Крім того, судом першої інстанції обгрунтовано враховано, що відповідно до ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.
Вже зазначалося, що на обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою було надано копії чеків щодо придбання товарів (ліків, товарів медичного і гігієнічного призначення та соків, тощо) на загальну суму 35485,55 грн., у той час як в уточненій позовній заяві вона зазначила вимогу щодо відшкодування витрат на лікування у сумі лише 34499,69 грн.
При цьому, проаналізувавши вказані документи, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявлений позивачкою для відшкодування розмір витрат на лікування у сумі 34499,69 грн. належним чином обґрунтованим і документально підтвердженим.
Судом не прийнято до уваги посилання ПрАТ «СГ «ТАС» на те, що позивачкою не надано медичних документів на підтвердження того, що всі без виключення придбані нею лікарські засоби та інші товари були призначені лікарями, адже у відповідності до наданих Виписок із медичної карти стаціонарного хворого та обставин, встановлених вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 23 червня 2020 року у справі №315/902/18, ОСОБА_1 дійсно в результаті ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження, їй було проведено кілька операцій, а медичні препарати і вироби медичного та гігієнічного призначення, на придбання яких позивачка надала чеки, за своїм призначенням, на переконання суду, не суперечать обсягу та характеру проведеного лікування.
Судом не взято до уваги і посилання ПрАТ «СГ «ТАС» на те, що позивачкою у наданих чеках відображено так звані «необгрунтовані витрати», серед яких, зокрема, придбання пакетів, шприців, соків, туалетного паперу, тощо, оскільки, як вже неодноразово зазначалося вище, загальна сума витрачених позивачкою коштів відповідно до усіх наданих нею фіскальних чеків перевищує заявлену нею до стягнення суму витрат на лікування.
Врахувавши все вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з тим, що заявлений позивачкою і документально підтверджений розмір відшкодування витрат на лікування у сумі 34499,69 грн. не перевищує ліміт відповідальності, передбачений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9326699 від 24 жовтня 2017 року, який складає 200000,00 грн., вказані витрати мають бути стягнуті у повному обсязі з ПрАТ «СГ «ТАС».
Сплачена ОСОБА_2 на користь позивачки сума 68000,00 грн. за спричинені моральні страждання та на відшкодування матеріальної шкоди не звільняє ПрАТ «СГ «ТАС» від обов`язку нести цивільно-правову відповідальність перед ОСОБА_1 у повному обсязі.
Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо- транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Врахувавши, що з ПрАТ «СГ «ТАС» підлягають стягненню витрати на лікування позивачки у сумі 34499,69 гри., зі страховика також стягнуто на відшкодування моральної шкоди 1724,98 грн., (розрахунок: 34499,69 грн. х 5/100). 
Щодо відшкодування ОСОБА_2 заподіяної позивачці моральної шкоди у сумі 50000,00 грн. суд зазначив, що за змістом ст.1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно із ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 обґрунтовуються емоційними переживання потерпілої у зв`язку з протиправним ушкодженням її здоров`я, яке характеризується суттєвими обмеженнями в реалізації рухових здібностей та містить ризики для повноцінної життєдіяльності особи. Суд бере до уваги і вік потерпілої, яка є особою похилого віку, непрацездатною, що у сукупності посилює глибину переживань потерпілої та свідчить про певні труднощі в поновленні звичного способу життя і можливості підтримувати власну життєдіяльність на гідному рівні в подальшому.
Врахувавши викладене, та уточнення позовних вимог, самою заявницею, яка сама визначила розмір відшкодування заподіяної їй ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 50000,00 грн., суд дійшов висновку, що ця сума є належним чином обгрунтованою.
Крім того, самою ОСОБА_1 було зазначено, що ОСОБА_2 добровільно у позасудовому порядку сплатив 68000,00 грн. на відшкодування заподіяної шкоди і ці кошти остання врахувала у повному обсязі при визначенні розміру заподіяної їй майнової шкоди.
Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності стягнених вимог не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування або зміни рішення суду.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
В зв`язку із залишенням апеляційних скарг без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтами судовий збір за подання апеляційних скарг поверненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 374,375,376, 381-384 ЦПК УкраїниЦПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення. 
Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2022 року по цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська 

Г.С. Подліянова