ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 3-1596/09  Номер провадження 33/814/1154/23	Головуючий у 1-й інстанції Шиян В.М.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

Категорія: частина перша статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
судді Пікуля В.П.,
при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Ковжоги Олександра Івановича

на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 03 липня 2009 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови 
Постановою Київського районного суду м. Полтави від 03 липня 2009 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма транспортними засобами строком на два роки.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винною, за те, що вона 13 червня 2009 року близько 07 год. 50 хв. керувала автомобілем Део Сенс д.н.з. НОМЕР_1 по дворовій території вул. Курчатова в м. Полтаві в стані алкогольного сп`яніння, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП України.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із постановою Київського районного суду м. Полтави від 03 липня 2009 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, в якій посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прохав скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання, що в свою чергу обмежило її право на участь в розгляді даної справи з наданням пояснень та доказів, висловленням заперечень.
Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що ОСОБА_1 після складання відповідних курсів з 26 березня 2013 року отримала водійське посвідчення серії НОМЕР_2 з правом водіння транспортного засобу категорії «В», тобто у 2009 році вона не мала водійського посвідчення .
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
В судове засідання ОСОБА_1 та її захисник, будучи повідомлені про час дату та місце розгляду справи, не з`явилися, від захисника надійшла заява, в якій останній просить розгляд справи проводити без їхньої участі.
Мотиви суду
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо розгляду даної справи місцевим судом за присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності чи його захисника та докази отримання оскаржуваною постанови. то наведені причини пропуску строку на оскарження є поважними та підлягають поновленню.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що за для ефективного здійснення захисту прав та свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі подачі апеляційної скарги, яка має містити обґрунтовані та зважені зауваження щодо рішення місцевого суду, важливе значення має всебічне дослідження оскаржуваного рішення, зокрема шляхом ознайомлення або отримання його копії.
При цьому, суд звертає увагу, що у апеляційній скарзі маються доводи відносно застосування до особи адміністративного стягнення, яке не могло бути на неї накладено. 
Відповідно до положень частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Згідно з частиною другою статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії АЕ №0524810 від 13 червня 2009 року вбачається, що після зупинки транспортного засобу Део Сенс н/з НОМЕР_1 , який рухався по дворовій території вул. Курчатова в м. Полтаві, у працівників поліції виникли підозри щодо перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Огляд проводився в установленому законом порядку в Полтавському обласному наркологічному диспансері, результат якого виявився позитивним.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ №0524810 від 13 червня 2009 року.
При цьому, суд апеляційної інстанції, не може погодитися з висновком суду першої інстанції, щодо виду накладеного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на два роки, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.
З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 вересня 2009 року у ОСОБА_3 посвідчення водія відсутнє, так як ніколи не видавалося органами ВДАІ. 
Окрім іншого, згідно листа-відповіді начальника Регіонального сервісного Центру ГСЦ МВС в Полтавській області В. Бондаренка від 06 лютого 2023 року №31/16-7-19аз, ОСОБА_1 26 березня 2013 року отримала водійське посвідчення серії НОМЕР_2 з правом водіння транспортного засобу категорії «В».
Отже, виходячи з вищезазначеного, ОСОБА_1 у 2009 році не мала водійського посвідчення. 
Як вже було зазначено судом апеляційної інстанції, постановою Київського районного суду м. Полтави від 03 липня 2009 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки та зобов`язано в 10-деннний термін передати посвідчення водія органам ДАІ м. Полтави.
Санкцією статті 130 КУпАП, чинної на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбачене покарання, а саме: накладення штрафу на водіїв від ста п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу від ста п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.
Тобто, позбавлення права керування транспортним засобом в редакції частини першої статті 130 КУпАП передбачено як альтернативне покарання. 
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Якщо у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та в матеріалах справи відсутні відомості про наявність посвідчення водія, суд позбавлений можливості застосовувати до останньої санкцію статті 130 частини першої КУпАП, в частині позбавлення права керування транспортними засобами. 
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не з`ясував наявність у ОСОБА_1 права керування транспортним засобом та безпідставно застосував до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення керування транспортними засобами, так як особа не мала такого права, хоча санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачала альтернативний вид покарання. 
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Тобто, постанова суду першої інстанції щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення підлягає скасуванню.
Проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до статті 38 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді) відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня вчинення. 
Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення но момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
Отже, після скасування постанови, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості застосувати до ОСОБА_1 нове адміністративне стягнення, оскільки на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.
Висновки суду
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Ковжоги О.І. підлягає частково задоволенню, а саме: постанова судді Київського районного суду м. Полтави від 03 липня 2009 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП – скасуванню із закриттям провадження у справі за підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 38, 247, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Ковжоги Олександра Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Ковжозі Олександру Івановичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 03 липня 2009 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Ковжоги Олександра Івановича - задовольнити частково. 

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 03 липня 2009 року – скасувати. 

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду                                                         В.П. Пікуль