Справа № 138/2295/22
Провадження № 22-ц/801/527/2023
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2023 року	Справа № 138/2295/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Матківської М.В., Стадника І.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу 138/2295/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Оболонський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах
за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Холодової Т. Ю.
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Оболонський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. 
 
Свої вимоги мотивував тим, що він з відповідачем з 26.12.2007 перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2012. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23.10.2013 рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області задоволено позов ОСОБА_2 та вирішено стягувати з позивача на користь відповідача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 10.07.2013 і до досягнення дитиною повноліття. 29.05.2014 на виконання вказаного рішення Могилів-Подільським міськрайонним судом видано виконавчий лист, на підставі якого Оболонським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 51905027. У вересні 2022 року позивачу стало відомо, що заборгованість зі сплати аліментів, яка утворилась в період з січня 2020 року по липень 2022 року, сягає 108000,00 грн. Вказана заборгованість виникла у зв`язку з тим, що позивач з січня 2020 року не сплачував аліменти на утримання своєї малолітньої дитини у зв`язку з тим, що у нього було виявлено тяжкі захворювання, а саме гепатит В, СНІД, туберкульоз, що впливають на його фізичний стан, а також перешкоджають у працевлаштуванні та зумовлюють несення значних грошових витрат на придбання дороговартісних ліків. Також позивач страждає на супутні захворювання такі як лордоз поперекового відділу, протрузії диску, екструзії дисків, остеохондроз, сколіоз. Крім того позивач зазначає, що був засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2015 до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців. Наявність судимості також стає на заваді працевлаштуванню, у зв`язку з чим протягом 2020-2022 років він не мав матеріального доходу. За таких підстав, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, позивач вважає, що наявність в нього тяжких захворювань, що потребує значних витрат на лікування, та судимостей, що ускладнюють його працевлаштування, є достатніми підставами для того, щоб суд звільнив його від сплати заборгованості за аліментами за період з січня 2020 року по липень 2022 року включно в розмірі 108000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 грудня 2022 року - відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
20 лютого 2023 року на адресу суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що 26.12.2007 сторони зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2012 (а.с. 17-18).
Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку відповідно до рішення про розірвання шлюбу було залишено на утриманні та вихованні матері ОСОБА_2 .
Згідно з рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.10.2013 у справі № 138/1461/13-ц з позивача на користь відповідача на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 10.07.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-16).
На виконання вказаного рішення суду, 29.09.2014 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області видано виконавчий лист та Оболонським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 51905027.
Згідно з розрахунком зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 51905027 у позивача існує заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на липень 2022 року становить 108000,00 грн (а.с. 33). 
При цьому з вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що станом на січень 2020 року заборгованість по аліментах позивача вже становила 78000,00 грн., що спростовує твердження позивача, що заборгованість за аліментами у розмірі 108000 грн. утворилась за період з січня 2020 року по липень 2022 року. 
Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду, що заборгованість зі сплати аліментів виникла внаслідок тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому такі обставини повинні мати місце саме на час виникнення такої заборгованості.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з ч. 1 cт. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, як на підстави для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, посилається на те, що у нього виявлені тяжкі захворювання: гепатит В, СНІД, туберкульоз, що впливають на його фізичний стан, а також перешкоджають у працевлаштуванні та зумовлюють несення значних грошових витрат на придбання дороговартісних ліків. Також позивач страждає на супутні захворювання такі як лордоз поперекового відділу, протрузії диску, екструзії дисків, остеохондроз, сколіоз. Крім того позивач зазначає, що був засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2015 до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців. Наявність судимості також стає на заваді його працевлаштуванню. 
На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду копії: вироку Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2015, яким позивача засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців; протоколу магнітно-резонансної томографії від 12.04.2022; довідку флюрографічного обстеження від 16.05.2022; комп`ютерної томографії органів грудної клітини від 30.11.2021; результатів досліджень від 03.01.2022; протоколу МСКТ органів грудної клітини від 21.02.2022; консультативних висновків спеціаліста від 01.12.2021 та від 01.07.2022, а також довідки КНП «Фтизіатрія» від 04.01.2021, якими підтверджується факт лікування позивача від туберкульозу та перебування в зв`язку з таким захворюванням на відповідному медичному обліку.
Разом з тим, вказані докази в їх сукупності доводять лише викладені у них факти, а саме постановлення судом вироку відносно позивача, наявності у нього ряду захворювань та проходження відповідного обстеження та лікування. 
Проте позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження як витрат на його лікування, так і того, що наявність судимостей та наявних захворювань унеможливлюють його працевлаштування, а відтак і виконання рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.10.2013.
Більше того, як вже зазначалось вище, заборгованість за аліментами станом на січень 2020 року вже становила 78000 грн., в той час як надані позивачем копії медичних документів на підтвердження у нього ряду захворювань та їх лікування датовані, починаючи з 04.01.2021. Тобто значна частина заборгованості за аліментами у позивача виникла ще до виявлення у позивача захворювань та початку їх лікування.
Враховуючи викладене вище, а також те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не доведені підстави для звільнення її від сплати заборгованості по аліментам, а тому судом першої інстанції зроблено вірний та обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом обставин справи норми матеріального і процесуального права були дотримані.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, оскаржуване рішення ухвалене судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а позивач, яка звернулася з апеляційною скаргою, звільнена від сплати судового збору, то судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 – 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий: І.В. Міхасішин 

Судді: М.В. Матківська

І.М. Стадник