Ухвала
 
15 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 755/1983/18
провадження № 61-7100ск23
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , державного реєстратора комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» Рисак Олени Олександрівни, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.
 
Визнано ОСОБА_1 та малолітню ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою.
 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704,80 грн.
 
Зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.
 
12 жовтня 2022 року не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року залишено без змін.
 
10 травня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року в указаній вище справі.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу передати на новий розгляд.
 
Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.
 
Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Апеляційний суд в своїй постанові від 28 березня 2023 року зазначив, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 ні в своїх інтересах ні в інтересах дитини рішення суду не оскаржував до апеляційної скарги в установленому порядку не приєднався.
 
ОСОБА_1 не реалізував своє право на подання апеляційної скарги, чи приєднання до апеляційної скарги. Така процесуальна поведінка відповідача свідчить про його повну згоду з оскарженим судовим рішеннями в частині задоволення пред`явлених до нього позовних вимог.
 
Отже, апеляційний суд переглядав рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_4 і лише в частині зустрічних позовних.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Враховуючи наведене, касаційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки рішення суду першої інстанції не переглядалося по суті в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а тому оскаржувані рішення не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
До подібних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 24 травня 2021 року у справі № 640/3709/20.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , державного реєстратора комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» Рисак Олени Олександрівни, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        А. І. Грушицький

                                                                                                             І. В. Литвиненко

                                                                                                             Є. В. Петров