Номер провадження: 22-ц/813/5312/23 
Справа № 523/10088/19
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
учасники справи: позивачка - ОСОБА_1 , відповідачі - виконавчий комітет Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський»
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський» в особі свого представника адвоката Білозор Олесі Олександрівни
на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2023 року, ухваленого Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Середи І.В.в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Суворовський" про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
       
                                                в с т а н о в и в:

У липні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що 04 серпня 2018 року приблизно о 02:30 годині на належний їй на праві власності автомобіль «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , впало дерево. Машина пошкоджена майже повністю, що підтверджується експертним звітом № 1482-08-18 від 18 серпня 2018 року. 
Дерево яке впало, росло на прибудинковій території на відстані 1,5 метри від самого багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки дерево було старе останні роки мешканці неодноразово зверталися до КП «Міськзелентрест» з проханням зрізати дерево під корінь, було видно, що коренева система та стовбур трухляві. Силами ТОВ «КК «Суворовський» було зрізано лише нижні гілки. За даними Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів погода на 04 серпня 2018 року (00:00-03:00 год.): вітер північний 3 м/с, пориви 5-6 м/с, без опадів, що підтверджує падіння дерева від старості.
Позивачка є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію, на відновлення та ремонт машини коштів немає, а без автомобіля їй важко пересуватися містом. 
Нею було направлено заяви до КП «Міськзелентрест», Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради , ТОВ «КК «Суворовський», міському голові м. Одеси, внаслідок чого з`ясовано, що балансоутримувач зелених насаджень не визначений жодним рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради або Одеською міською радою.
За результатами проведеної оцінки вартість матеріального збитку становить 46 704,30 грн., вартість відновлення автомобіля становить 50 792,86 грн, саме яку і просить стягнути з відповідача разом із вартістю витрат на проведення оцінки у розмірі 2000 грн.
Крім того, позивачка пережила психологічний стрес, був порушений її звичний ритм життя. Спричинену їй моральну шкоду вона оцінює у розмірі 20000 грн.
Відповідно до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а тому позивачка вважає, що обов`язок відшкодування завданої їй шкоди повинен нести виконавчий комітет Одеської міської ради, оскільки саме через їхню бездіяльність щодо не призначення балансоутримувачів та нездійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території, їй була завдана шкода.
Тому позивачка просила стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 50792,86 грн, моральну шкоду в розмірі 20000 грн та витрати на проведення оцінки у розмірі 2000 грн разом із сплаченим судовим збором.
Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року до участі у справі за клопотанням позивачки було залучено в якості співвідповідача ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський».
Від відповідача - виконавчого комітету Одеської міської ради надійшов відзив проти задоволення позовних вимог, що обов`язковою умовою для настання цивільно-правової відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням особи і шкодою. Доводи позивачки не дозволяють встановити такого зв`язку між відсутністю рішення виконавчого комітету Одеської міської ради про визначення балансоутримувача зелених насаджень, розташованих на прибудинковій території по вул. Д. Ойстраха, 6, та пошкодженням автомобіля. Крім того, відсутнє будь-яке рішення суду про визнання бездіяльності щодо не визначення балансоутримувача зелених насаджень протиправною.
Відповідно до норм Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни мають право звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою, а виконавчий комітет Одеської міської ради не є балансоутримувачем об`єктів благоустрою, він їх лише визначає, а оскільки зелених насаджень в м. Одесі велика кількість, тому визначити балансоутримувача кожному з них є неможливим.
Позивачка не надала доказів того, що дерево, яке спричинило пошкодження автомобіля, віднесено до категорій сухостійних чи аварійних зелених насаджень. Немає експертного висновку про незадовільний стан дерева, відсутні відомості про скарги мешканців, на які посилається позивачка. Припаркувавши машину у вітряну погоду поряд з деревом, у позивачки не виникали підозри чи побоювання про можливість падіння дерева. Отже, передбачити падіння зеленого неаварійного дерева було неможливо, тому у цьому немає вини ні балансоутримувача, ні виконавчого комітету.
Пошкодження автомобіля зумовлено власною недбалістю позивачки, так як у порушення вимог п. 26.2 б Правил дорожнього руху, ст. 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пп. 4 п. 4.13 Правил благоустрою території міста Одеси припаркувала свій автомобіль у житловій зоні на території розташування зелених насаджень.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради та керуючої компанії "Суворовський" про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з керуючої компанії "Суворовський" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану ушкодженням автомобіля, у розмірі 46704,30 грн, витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2000 грн, моральну шкоду у розмірі 5000 грн та судовий збір у розмірі 768,40 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія "Суворовський" в особі свого представника адвоката Білозор О.О. вважає оскаржуване рішення суду постановленим з порушенням норм процесуального і матеріального права, просить оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський» скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський» відмовити.
Доводами апеляційної скарги є те, що позивачем було заявлено позовні вимоги лише до виконавчого комітету Одеської міської ради, в подальшому у судовому засіданні 11 грудня 2019 року було залучено за клопотанням представника позивача в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський», письмової заяви про зміну предмету позову зі змістом заявлених вимог до нового співвідповідача позивачем подано не було, позовні вимоги заявлені лише до виконавчого комітету Одеської міської ради.
Натомість у межах розгляду даної справи судом першої інстанції фактично ухвалено рішення за непред`явленими у процесуальний спосіб позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський», чим порушено норми ч. 1 ст. 13, ч. 2, 3 ст. 175, ч. 1 ст. 184, ч. 4 ст. 51, ч. 3 ст. 198 ЦПК України.
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 та від 17 серпня 2021 року у справі № 910/19210/15, від 17.05.2022 по справі № 570/5639/16.
Позовні вимоги позивачка підтримували лише щодо першого відповідача, називаючи, що їй має платити «місто». 
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський» зазначає, що відсутні в матеріалах справи доказів обставин завдання шкоди позивачу саме внаслідок падіння дерева на прибудинковій території біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 6, оскільки позивачем не надано та матеріали справи не містять жодних доказів ані на підтвердження місця розташування її транспортного засобу в момент падіння дерева, ані місця розташування дерева, яке впало.
Висновок Суворовського ВП у м. Одесі від 04 серпня 2018 року, який наданий позивачкою, не є достатнім доказом на підтвердження факту завдання шкоди позивачу внаслідок падіння дерева на автомобіль за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 6, а лише свідчить про звернення позивача до правоохоронних органів.
Судом першої інстанції не вірно визначено розмір збитку, який підлягає відшкодуванню та не застосована норма матеріального права, а саме ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за аналогією закону, оскільки відсутні відомості про вартість ТЗ до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Щодо висновку суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог до Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський», суд послався на договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01 червня 2017 року № 50, укладений між ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» (управитель) та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 6, за умови якого, серед складових послуги з управління, яка надається ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський», відсутні роботи з догляду за деревами. На прибудинковій території проводиться лише: прибирання, вивезення снігу, посипання протиожеледними сумішами. Тобто, ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» за умовами договору № 50 від 01.06.2017, не нараховує та не отримує плату за утримання дерев, не здійснює догляд за деревами та не несе відповідальність за їх стан; матеріали справи не містять доказу того, що земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 6, передавалась ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» ані на праві власності, ані на праві користування, ані на праві господарського відання тощо, а договір про надання послуг з управління також не містить умов про передачу вказаної земельної ділянки ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський», а тому висновок суду про те, що ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» було передано земельну ділянку не ґрунтується на вимогах закону; матеріали справи не містять доказів на підтвердження обрання ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» на конкурсних засадах підприємством, відповідальним за утримання зелених насаджень, як і на підтвердження передачі відповідних об`єктів зелених насаджень на баланс ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» за умовами договору про надання послуги з управління.
Від виконавчого комітету Одеської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський», в якому зазначено, що наявність договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком свідчить, що належним відповідачем у даній справі є саме ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський», яке є управителем та виконавцем робіт з утримання благоустрою прибудинкової території будинку за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 6. Оскільки саме неналежне утримання прибудинкової території призвело до падіння дерева, то саме з вини ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» позивачці завдано матеріальної шкоди, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.
Від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Тобто наявність договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, належним відповідачем у даній справі є саме ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський», яке є управителем та виконавцем робіт з утримання благоустрою прибудинкової території будинку, що є предметом розгляду справи. Оскільки саме неналежне утримання прибудинкової території призвело до падіння дерева, то саме з вини ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» позивачці завдано матеріальної шкоди.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення матеріальної та моральної шкоди у розмірі 72792,86 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 24 жовтня 2008року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
Отже, межі перегляду оскаржуваного рішення визначаються висновками суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський» про стягнення майнової та немайнової (моральної) шкоди.
В іншій частині рішення суду - про відмову у задоволенні позовних вимог до виконавчого комітету Одеської міської ради - не є предметом апеляційного перегляду.
Судом встановлено, що позивачці належить на праві власності автомобіль «ЗАЗ-110307», державний номер НОМЕР_1 .
Також судом встановлено, що 04 серпня 2018 року о 02.30 на автомобіль «ЗАЗ-110307», державний номер НОМЕР_1 , який було припарковано біля багатоквартирного житлового будинку по вул. Д.Ойстраха, 6, в м. Одесі, впало дерево, внаслідок чого, автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень.
04 серпня 2018 року позивачкою було подано заяву до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з проханням зафіксувати факт пошкодження автомобіля «ЗАЗ-110307», державний номер НОМЕР_1 . Заява прийнята за реєстраційним № 27587 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, за результатом розгляду встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, про що складено оперуповноваженим ВКП Суворовського ВП в місті Одесі ГУ ПП України в Одеській області 04 серпня 2018 року висновок.
Відповідно до довідки гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів про погодні умови 04 серпня 2018 року в період часу з 00:00 год. до 03:00 год. по даним спостережень метеорологічної станції Одеса, Французький бульвар, 89, згідно якого: вітер північний, 3 м/сек, пориви 5-6 м/сек., без опадів.
За висновком суду, викладені обставини підтверджують факт, що 04 серпня 2018 року приблизно о 02:30 годині на автомобіль «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 6, впало дерево, без наявності впливу небезпечних метеорологічних явищ, внаслідок чого, автомобіль позивачки зазнав значних механічних пошкоджень.
За звітом № 1482-08-18 від 18 серпня 2018 року про оцінку транспортного засобу «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , наданого ФОП ОСОБА_2 , вартість матеріальних збитків з використанням витратного підходу, станом на 6 серпня 2018 року складає 46704,30 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 50792,86 грн. За проведену оцінку позивачка сплатила 2000 грн відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № М82-08-18.
Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу відшкодування позивачці збитків, завданих пошкодженням її автомобіля внаслідок падіння на нього дерева на прибудинковій території багатоквартирного будинку у м. Одесі.
Задовольняючи частково позовні вимоги, вважаючи доведеним факт падіння дерева на припаркований біля багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 автомобіль позивачці, внаслідок чого той зазнав механічних ушкоджень, та покладаючи відповідальність за відшкодування завданої майнової та немайнової (моральної) шкоди на відповідача ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський», суд виходив з наявності Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та того, що належним відповідачем у даній справі є саме цей відповідач, з вини якого позивачці завдано матеріальної шкоди внаслідок неналежного утримання прибуткової території, що призвело до падіння дерева.
Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вини (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).
Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (частина перша статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування»).
За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо (пункт 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).
Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (частина сьома статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).
У пункті 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі (пункту 5.5. Правил).
До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 200/22129/16-ц (провадження № 61-43478св18), на яку посилався позивач у касаційній скарзі по зазначеній справі, вказано, що, «…до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку АДРЕСА_1. Місцевий суд установив, що відповідач КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради було створено на підставі рішення Дніпровської міської ради №45/22 від 08 грудня 2004 року, при створенні якого на його баланс жодних зелених насаджень не передавалось. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30 листопада 2011 року №53/17 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02 березня 2011 року № 16/9 «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради» КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1, проте не об`єктів благоустрою зеленого господарства, що розташовані на прибудинковій території вказаного будинку.
Покладаючи на Дніпровську міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, місцевий суд врахував, що дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходив із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування».
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, уразі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину.
Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах висловлена у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 522/2891/20.
З матеріалів справи вбавається та судом першої інстанції встановлено, що Одеська міська рада не визначала балансоутримувача дерев, що ростуть біля буд. 6 по вул. Давида Ойстраха в м. Одесі.
Доказів перебування таких дерев на балансі відповідача ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Поняття благоустрою населених пунктів визначене ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до положень якого це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
За приписами ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).
Статтею 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що зокрема елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини.
Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.
Відповідно до п. 3.1. Правил до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів, зокрема, належать зелені насадження прибудинкової території.
Згідно з п. 5.2. Правил балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта.
Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, буд. 6.
Разом з тим, виконавчим комітетом Одеської міської ради не доведено що ним визначено такого балансоутримувача за наведеною адресою.
Слід зазначити, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 102 від 14.02.2008 «Про утримання зелених насаджень у місті Одесі» (з наступними змінами та доповненнями), прийнятого з метою організації озеленення, охорони зелених насаджень у місті Одесі та яке наявне в загальному доступі на сайті Офіційного сайту м. Одеса, керуючись п. 7 «а» ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні», Правилами утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів України, затвердженими наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105, Правилами благоутрію території м. Одеса, не визначено як адресу м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, буд. 6, так і балансоутримувача за вказаною адресою.
Тобто, виконавчий комітет Одеської міської ради не надав доказів того, що на конкурсних засадах визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, буд. 6 , або що за їх утримання відповідає підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями.
При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.
Доказів будь-якого права користування земельною ділянкою комунальної форми власності у відповідача ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» матеріали справи також не містять.
За таких умов, оскільки дерево, з приводу падіння якого на автомобіль позивачки виник спір, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та відсутні дані про те, що таке дерево відповідно до ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, тому колегія суддів дійшла висновку, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди - у разі його доведення - має бути покладений на виконавчий комітет Одеської міської ради.
Причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням належного позивачу автомобіля та бездіяльністю виконавчого комітету Одеської міської ради, до обов`язків якої входить організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень, має похідний характер від визначення особи, що має відповідати у цьому випадку за завдану позивачці шкоду.
Висновку про те, що у випадку заподіяння майну особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, балансоутримувач зобов`язується відшкодувати таку шкоду, дійшов і Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №372/1891/17.
Єдиною та достатньою обставиною у цій справі, яка б свідчила про відсутність вини вказаного відповідача у заподіянні шкоди позивачці, а як наслідок - і відсутність правових підстав для покладення на відповідача виконавчий комітет Одеської міської ради обов`язку її відшкодувати, було б заподіяння такої шкоди у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема те, що падіння дерева на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів тощо.
Однак, будь-яких відомостей щодо таких обставин відповідачами не надано, свої заперечення проти вимог позивача виконавчий комітет Одеської міської ради не підтверджує будь-якими належними та допустимими доказами, що є їх процесуальним обов`язком як учасника справи, оскільки відповідно до довідки гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів про погодні умови 04 серпня 2018 року в період часу з 00:00 год до 03:00 год по даним спостережень метеорологічної станції Одеса, Французький бульвар, 89, згідно якого: вітер північний, 3 м/сек, пориви 5-6 м/сек, без опадів. 
Натомість, за нормативними документами, прийнятими в Гідрометслужбі України, небезпечним явищем вважається вітер швидкістю 15-24 м/с, отже, відповідачами не доведено, що причиною падіння дерева на автомобіль позивачки є порив вітру, не ґрунтуються на обставинах та матеріалах справи.
Роблячи висновок про обов`язок саме виконкому Одеської міської ради відшкодувати заподіяну позивачці майнову шкоду, колегія суддів враховує, що вищезазначене дерево було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходить із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебуває на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування.
До помилкових висновків суду призвело і невірне трактування судом приписів п. 4.4. Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 № 1531-У1 (з наступними змінами та доповненнями) щодо покладення відповідальності за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бур`янів на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста - на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель, оскільки відсутні докази, що саме ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» у передбачений законом спосіб визначена балансоутримувачем зелених насаджень перед будинком АДРЕСА_1 .
Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав про покладення обов`язку відшкодування матеріальної шкоди на ТОВ «Керуюча компанія» Суворовський» спростовується вищенаведеним обґрунтуванням, а доводи апеляційної скарги про те, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , не передавалась ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» ані на праві власності, ані на праві користування, ані на праві господарського відання тощо є слушним. 
Як слушним є і довід апеляційної скарги про те, що договір про надання послуг з управління не містить умов про передачу вказаної земельної ділянки ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» і що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обрання ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» на конкурсних засадах підприємством, відповідальним за утримання зелених насаджень, як і не містять підтвердження передачі відповідних об`єктів зелених насаджень на баланс ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» за умовами договору про надання послуги з управління.
Саме зазначене є визначальним для правильного вирішення спору.
Інші доводи апеляційної скарги - про незаявлення конкретних вимог до відповідача ТОВ «Керуюча компанія» Суворовський» після залучення його до участі у справі, відсутність в матеріалах справи доказів обставин завдання шкоди позивачу саме внаслідок падіння дерева на прибудинковій території біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 6, оскільки позивачем не надано та матеріали справи не містять жодних доказів ані на підтвердження місця розташування її транспортного засобу в момент падіння дерева, ані місця розташування дерева, яке впало, невірне визначення розміру збитку, який підлягає відшкодуванню, порушення позивачкою правил паркування автомобіля, тощо - то такому колегія суддів не дає оцінки, оскільки предметом апеляційного перегляду не є рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до виконавчого комітету Одеської міської ради, який є належним відповідачем у справі.
Також є слушним довід апеляційної скарги щодо помилкових висновків суду про покладення відповідальності за завдану позивачці шкоду на Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський», оскільки в договорі про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01 червня 2017 року № 50, укладеного між ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» (управитель) та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 6, вбачається, що серед складових послуги з управління, яка надається ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський», відсутні роботи з догляду за деревами; на прибудинковій території проводиться лише: прибирання, вивезення снігу, посипання протиожеледними сумішами. Тобто, ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» за умовами договору № 50 від 01.06.2017, не нараховує та не отримує плату за утримання дерев, не здійснює догляд за деревами та не несе відповідальність за їх стан.
Таким чином, аналіз наведених вище норм права та обставини справи надають підстави дійти висновку, що виконавчий комітет Одеської міської ради як балансоутримувач об`єктів комунальної власності, є відповідальною особою за стан зелених насаджень на території м. Одеси, у зв`язку із чим на нього покладений обов`язок приймати рішення про видалення зелених насаджень.
У випадку заподіяння майну чи здоров`ю особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, останній має відшкодувати таку шкоду.
За таких обставин, висновок суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення майнової шкоди з відповідача ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» не можна вважати обґрунтованим та таким, що відповідає завданням цивільного судочинства.
Що стосується позовних вимог про стягнення немайнової (моральної) шкоди, то оскільки такі вимоги є похідними від вирішення питання про відшкодування майнової шкоди, за яку має нести відповідальність відповідач виконавчий комітет Одеської міської ради, то в наведеній частині рішення суду не ґрунтується на вимогах матеріального права, що регулює спірні правовідносини.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Наведені недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та неправильне застосування норм матеріального права є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та прийняття нової постанови про відмову у задоволені позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що заявником було сплачено за подання апеляційної скарги 1152,60 грн, апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський», тому з неї на користь вказаного відповідача підлягає стягненню понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у вказаній сумі.
       Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський» в особі свого представника адвоката Білозор Олесі Олександрівни задовольнити.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю керуюча компанія "Суворовський" про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія "Суворовський" про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компаняї "Суворовський" (код ЄДРПОУ 37947742, адреса: 65069, м. Одеса, вул. Капітана Кузнєцова, буд. 108) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1152,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Дата складення повного тексту постанови - 16 травня 2023 року.

Судді:                                                                        М.В. Назарова

                                                                               В.В. Кострицький

                                                                               Ю.П. Лозко